ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 травня 2020 року           справа №200/11836/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Геращенко І.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю представника відповідача Сенникова А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року (повний текст складено 10 лютого 2020 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/11836/19-а (суддя І інстанції - Стойка В.В.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

                                                              В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2019 року позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати  податкові повідомлення-рішення  від 27.06.2019 року № 0008001302, № 0007931302, № 0007941302, № 0008011302,  № 0008031302, № 0008041302.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він надав на запит податкового органу вичерпну відповідь. Будь-яких документів, які не мав позивач після отримання відповіді податковий орган не витребував. Тому підстав на проведення перевірки, які встановлені підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78  Податкового кодексу України не було. Зазначає, що рішення Донецького окружного адміністративного суду  від 22.07.2019 року по справі № 200/6114/19-а наказ № 746 від 23.04.2019 року  на підставі якого було повелено перевірку, та за її результатами прийняті спірні податкові повідомлення-рішення  скасований. Оскільки за результатами вищезазначеної перевірки були прийняти  спірні   податкові повідомлення-рішення, останні  не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.
Також зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ґрунтуються виключно на  припущеннях, що фізична особа ОСОБА_1 повинна була в 2014 році зареєструватися фізичною особою підприємцем, проте будь-які докази про  на вчинення  підприємницької діяльності  з метою отримання прибутку відсутні. Тому є протиправними  висновки податкового органу про необхідність реєстрації ОСОБА_1  физичної особи-підприємцем, реєстрації платником ПДВ, застосування норм до позивача-фізичної особи норм оподаткування для фізичної особи-підприємця: податку на доходи, військового збору, застосування штрафних фінансових санкцій.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі № 200/11836/19-а позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області форми "Р" від 27.06.2019 року № 0008001302. Визнано протиправним та скасовано  податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області форми "Р" від 27.06.2019 року № 0007931302. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області форми "Р" від 27.06.2019 року № 0007941302. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області форми "ПС" від 27.06.2019 року № 0008011302. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області форми "Р" від 27.06.2019 року № 0008031302. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області форми "Р" від 27.06.2019 року № 0008041302.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.
Судом першої інстанції не досліджувались наявні в матеріалах справи докази щодо здійснення позивачем господарських операцій, а лише прийняв доводи позивача.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.          Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Головним управлінням ДФС Донецької області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - підприємця   ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, та за період   з 01.01.2014 по 31.12.2018   правильності нарахування, сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2018 року.
За результатами перевірки 21 травня  2019 року посадовими особами Головного управління ДФС у Донецькій області складений акт №519/05-99-13-02/ НОМЕР_1 . 
На підставі акту перевірки були винесені спірні податкові повідомлення - рішення:
- № 0008001302  форми "Р" від 27.06.2019 року про збільшення  суми грошового зобов`язання  з податку на додану вартість  на суму 2 515363,13 грн. та штрафних фінансовий санкцій на суму 628  840,78 грн.;
- № 0007931302  форми "Р" від 27.06.2019 року про   збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 1  733 153,74 грн. та штрафних фінансових санкцій  433  288,44 грн.;
- № 0007941302  форми "Р" від 27.06.2019 року про   збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 48960,22 грн. та штрафних фінансових санкцій на суму 12240,06 грн.;
- № 0008011302 форми "ПС" від 27.06.2019 року про застосування штрафних фінансових санкцій  за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 340 грн.;
- № 0008031302 форми "Р" від 27.06.2019 року  про застосування штрафних фінансових санкцій  на суму 510 грн. за  ненадання до перевірки документів, що  підтверджують дані декларацій;
- № 0008041302 форми "Р" від 27.06.2019 року про застосування штрафних фінансових санкцій  на суму 1 грн. за порушення законодавства про патентування.   
15.07.2019 року позивачем спірні податкові повідомлення-рішення  були оскаржені до ДПС України в адміністративному порядку. Рішенням ДПС України від 16.09.2019 року було відмовлено у задоволенні скарги та залишено спірні податкові повідомлення-рішення без змін.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п.79.1. та п.79.2  ст.79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених  статтями 77  та  78  цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті  75.1.2  пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному  статтею 42  цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
За приписами пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
З матеріалів справи убачається, що відповідач видав наказ від 23 квітня 2019 року  за № 746 «Про проведення  позапланової  невиїзної перевірки  фізичної особи підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання  податкового валютного та іншого законодавства».
Позивач оскаржив зазначений наказ про проведення перевірки до Донецького окружного адміністративного суду.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року по справі № 200/6114/19-а,  яке набрало законної сили,   скасовано  наказ Головного управління  Державної фіскальної служби в Донецькій області  від 23 квітня 2019 року  за № 746 "Про проведення  позапланової нев`їздної перевірки  фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Слід зазначити, що незаконність перевірки, порушення порядку її проведення призводить до відсутності її правових наслідків.
Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від  20 березня 2018 року у справа №810/1438/17.
Верховний Суд у вказаній  справі зазначив, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної виїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.  
Верховний Суд у постанові від 16 січня 2018 року у справі 826/442/13-а вже висловлював правову позицію, відповідно до якої податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі незаконної перевірки не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
Акт перевірки, як доказ у справі одержаний з порушенням норм чинного законодавства, а саме, під час проведення незаконної перевірки, такий документ не може підтверджувати обставини порушень зазначених у ньому. Як наслідок протиправним є і спірне податкове повідомлення-рішення, оскільки прийнято на підставі акта перевірки, який отриманий з порушенням закону.
Суд вважає, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, в тому числі, документальних позапланових виїзних, є належною підставою для прийняття наказу про проведення перевірки та подальшої реалізації його наслідків.
З урахуванням наведеного та встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні податкові повідомлення-рішення винесені за результатами акту перевірки   №519/05-99-13-02/ НОМЕР_1 від 21.05.2019 року, складеного за результатами незаконно проведеної перевірки, отже  є протиправними. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі № 200/11836/19-а - залишити без задоволення.   
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі № 200/11836/19-а - залишити без змін.     
Повне судове рішення складено 18 травня 2020 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину. 

Головуючий          суддя                                                                                 А.А. Блохін

Судді                                                                                                                Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.В. Геращенко