УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 753/14855/18
провадження № 61-7197ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О.,                           Журавель В. І. розглянувшикасаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником Маслей Іриною Михайлівною , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року про повернення зустрічної позовної заяви заявнику у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Падалко Роман Олеговича про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування квартири та визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває зазначена цивільна справа.
03 грудня 2019 надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалка Романа Олеговича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осадчої Тетяни Львівни, державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради в місті Києві Пода Світлани Петрівни, Агенства нерухомості «Диво», третя особа - Київська місцева прокуратура № 2 про визнання особи добросовісним набувачем, стягнення матеріальної та моральної компенсації за завдану шкоду, в якій ОСОБА_1 просив прийняти зустрічну позовну до спільного розгляду з первісним позовом та поновити строк для її прийняття.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року   ОСОБА_1 , залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, відмовлено у поновленні строку на подання зустрічної позовної заяви, зустрічну позовну заяву повернуто заявнику.
Роз`яснено ОСОБА_1 , що він не позбавлений права звернутися до суду з окремим позовом для захисту своїх прав та інтересів.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що 15 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 05 вересня 2019 року. В цій ухвалі відповідачу було роз`яснено його процесуальні права, запропоновано надіслати відзив на позов, в тому числі роз`яснено право на подання зустрічного позову із зазначенням строків. Вказану ухвалу разом з позовною заявою та додатками до неї відповідач отримав                  02 серпня 2019 року. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у підготовчі судові засідання жодного разу не з`являвся, відзив не подавав. Зустрічна позовна заява подана з пропуском строку (майже чотири місяці), клопотання про поновлення строку не обґрунтоване та не підтверджене доказами поважності пропуску строку.
У квітні 2020 року ОСОБА_1 , через свого адвоката Маслей І. М., подав касаційну скаргу до Верховного Суду у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України, передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
У відповідності до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абзац другий частини другої статті 389 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Статтею 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (частина третя статті 194 ЦПК України).
Вказаною нормою права визначено обов`язок суду першої інстанції повернути зустрічну позовну заяву заявникові, у випадку, якщо остання подана з порушенням процесуального строку на її подання.
При цьому законодавцем в указаній нормі права не передбачено право суду поновлювати (продовжувати) пропущений строк на звернення до суду із зустрічною позовною заявою.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність підстав приймати зустрічний позов  ОСОБА_1  з причин пропуску строку, визначеного цивільним процесуальним законодавством, для подання зустрічного позову.
Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, а є суб`єктивним тлумаченням норм законодавства та зводяться з незгодою заявника зі змістом судових рішень.
Згідно із частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте, такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (справа «Воловік проти України» VOLOVIK v. UKRAINE) від                                                    06 грудня 2007 року).
З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження належить відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись частиною першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою його представником Маслей Іриною Михайлівною , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року про повернення зустрічної позовної заяви заявнику у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Падалко Роман Олеговича про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування квартири та визнання права власності.
Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                       М. М. Русинчук
                                                                                                                                   Н. О. Антоненко
В. І. Журавель