ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2020 року                                                                                      Справа №924/921/19 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М. ,  суддя Савченко Г.І. 

секретар судового засідання Берун О.О. 

за участю представників сторін:
позивача: представник не з`явився
відповідача: представник Савченко О.В. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Кухарця Григорія Григоровича на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухваленого 08.01.20р. суддею Димбовським В.В. у м.Хмельницькому, повний текст складено 17.01.20р. у справі №924/921/19 
за позовом Державного підприємства "Славутське лісове господарство"
до Кухарця Григорія Григоровича 
про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 299364,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.
1.1. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 08.01.2020р. у справі №924/921/19 позов задоволено. 
1.2. Стягнуто з Кухарця Григорія Григоровича на користь Державного підприємства "Славутське лісове господарство" 299364,00 грн. безпідставно отриманих коштів, 4490,46 грн. витрат по сплаті судового збору. 
1.3. На виконання ухваленого рішення видано наказ.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
2.1. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем безпідставно набуто 299364,00 грн. за рахунок позивача; проведення оплати за відсутності правової підстави (відсутні докази наявності між сторонами договірних правовідносин, щодо оплаченої суми), а також те, що відносини сторін мають позадоговірний характер, у відповідача виникло кондиційне зобов`язання (ст. 1212 ЦК) - повернути безпідставно набуті кошти.
3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.
3.1. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Кухарець Григорій Григорович звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Хмельницької області з апеляційною скаргою, відповідно у якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 08.01.2020р. у справі №924/921/19 і прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити; стягнути з Державного підприємства "Славутське лісове господарство" до Кухарця Григорія Григоровича понесені відповідачем судові витрати, в тому числі за подання даної апеляційної скарги.
3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. 
3.3. Вказує, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). 
3.4. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. 
3.5. Загальна умова ч.1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
3.6. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
3.7. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК У країни можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. 
3.8. В силу вимог ст. 1212 ЦК України майно не можна вважати набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо в момент його набуття (збереження) це відбулося хоч і не прямо передбаченим, але в усякому разі не забороненим цивільним законодавством способом з метою досягнення учасниками відповідних правовідносин певного правового результату в майбутньому, якщо в подальшому цей результат настав (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.07.2019р. у справі №918/926/17).
3.9. Таким чином, набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. У зв`язку із чим, вважає за належне спрямувати увагу суду на те, що у період із квітня 2017 року по червень 2018 року між Державним підприємством "Славутське лісове господарство" та Кухарцем Григорієм Григоровичем , який у вказаний період мав статус суб`єкта підприємницької діяльності (вказана обставина визнається позивачем), існували договірні відносини з поставки відповідачем на користь позивача будівельних матеріалів. 
3.10. З огляду на зазначене, наявність договірних відносин між сторонами виключає можливість для застосування судом у даному спорі положень статті 1212 ЦК України, яка передбачає можливість стягнення грошових коштів, які отримані без відповідної на те правової підстави. 
3.11. Підтвердженням факту наявності між Державним підприємством "Славутське лісове господарство" та Фізичною особою-підприємцем Кухарцем Григорієм Григоровичем договірних відносин є наступне
3.12. Звертаючись до суду з позовною заявою до відповідача (як особи, підприємницька діяльність якої припинена), позивач стверджує про наявність спору із відповідачем, пов`язаного з підприємницькою діяльністю, вказане свідчить про те, що заявляючи вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів у відповідача-фізичної особи, з якою, на переконання позивача, у позивача відсутні будь-які договірні відносини, в тому числі у період перебування відповідача в статусі суб`єкта підприємницької діяльності, позивач побічно визнає наявність у сторін договірних відносин та в силу їх існування, перерахування на виконання таких домовленостей грошових коштів на користь фізичної особи-підприємця Кухарця Григорія Григоровича. В протилежному випадку Державне підприємство "Славутське лісове господарство" відповідно до вимог законодавства звернулось би із позовною заявою до суду до Кухарця Григорія Григоровича в порядку загальної юрисдикції.
3.13. Складання між позивачем та відповідачем накладних, на підставі яких фізичною особою-підприємцем Кухарцем Григорієм Григоровичем здійснювалось передання товару Державному підприємству "Славутське лісове господарство", за який останнім сплачено відповідні кошти на користь відповідача, які є предметом розгляду даної господарської справи, що також підтверджує наявність договірних відносин.
3.14. Системність сплати грошових коштів за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року із зазначенням в графі призначення платежу "за будматеріали/матеріали згідно рахунку ..." та безспірність їх зарахування за зазначений період. Враховуючи системність та регулярність оплат, які здійснював позивач; те, що вказані оплати проводились протягом тривалого часу; обізнаність позивача щодо реквізитів відповідача та зазначення в платіжних дорученнях призначення платежу "за будматеріали/матеріали згідно рахунку ...", вказане об`єктивно свідчить про фактичне існування між сторонами правовідносин щодо надання відповідачем певних послуг, оплати їх вартості, а відтак, обґрунтованим є висновок про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача коштів як безпідставно набутих. Зазначений правовий висновок тотожно сформовано Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду за змістом постанови від 01 квітня 2019 року у господарській справі №904/2444/18.
4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.
4.1. На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 22.04.2020р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно у якому просить апеляційну скаргу Кухарця Г.Г. залишити без задоволення.
4.2. В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи викладені у апеляційній скарзі та надала пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просила рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.01.2020р. у справі №924/921/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
4.3. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.
5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України). 
6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.
6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Кухарця Григорія Григоровича на рішення господарського суду Хмельницької області від 08.01.2020 року у справі №924/921/19 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:
Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);
Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);
Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні";
Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 (далі по тексту постанови також - Положення №88);
Закон України "Про судовий збір".
6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).
7. Розгляд апеляційної скарги по суті.
7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника апелянта, відповідача 2 та представників третіх осіб, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, зазначає наступне.
7.2. Як вбачається з матеріалів справи, Державне підприємство "Славутське лісове господарство" перерахувало на рахунок ФОП Кухарця Григорія Григоровича кошти на загальну суму 388364,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: 
- №1701 від 27.10.2017р. в розмірі 99780,00 грн. з призначенням платежу "за матеріали згідно рах. б/н від 26.10.2017р. без ПДВ пров. проц. закуп. не передбачено"; 
- №1723 від 20.11.2017р. в розмірі 99852,00 грн. з призначенням платежу "за матеріали згідно рах. б/н від 09.11.2017р. без ПДВ пров. проц. закуп. не передбачено"; 
- №1734 від 01.12.2017р. в розмірі 99732,00 грн. з призначенням платежу "за матеріали згідно рах. б/н від 29.11.2017р. без ПДВ пров. проц. закуп. не передбачено"; 
- №2822 від 02.03.2018р. в розмірі 89000,00 грн. з призначенням платежу "за будматеріали згідно рах. №8 від 26.02.2018р. без ПДВ". 
7.3. Проте,  20.06.2018р., згідно до меморіального ордеру №82PL198713, Державному підприємству "Славутське лісове господарство" надійшли кошти в розмірі 89000,00 грн. з призначенням платежу "документи Б2 повернення коштів за непоставлений матеріал, Кухарець Григорій Григорович ".
7.4. Таким чином Державним підприємством "Славутське лісове господарство" за матеріали на розрахунковий рахунок ФОП Кухарця Григорія Григоровича були перераховані грошові кошти на загальну суму 299364,00 грн.
7.5. Матеріали справи містять рахунки та накладні, за якими відповідачем здійснювалася поставка матеріалів позивачу - деревно-стружкових плит (ДСП) та деревно-волокнистих плит (ДВП).
7.6. Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області на підприємстві позивача у 2018 році проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності.
7.6.1. Згідно з Актом від 08.01.2019р. №07-08/2 планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Славутське лісове господарство" за період з 01.01.2016 по завершений місяць 2018 року, складеним управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, ревізію проведення безготівкових операцій в національній та іноземній валюті проведено суцільним способом по 10 контрагентах, в тому числі - ФОП Кухарцю Г .Г. 
7.6.2. у Акті планової ревізії зазначено, що ревізією встановлено, що всі суми коштів, перераховані наведеним в акті контрагентам з рахунків, відображені в журналі-ордері №2 та віднесено на розрахунки з контрагентами у журналі ордері №9-1 по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками". Суми обігу коштів вказаних в банківських виписках відповідають даним за відповідними рахунками бухгалтерського обліку відображених в журналі-ордері №2. Перераховані, згідно виписок банків, контрагентам кошти по бухгалтерському обліку в повному обсязі відображено по розрахунках з установами, організаціями, підприємствами.
7.6.3. Ревізію правильності відображення дебіторської та кредиторської заборгованості і стану претензійно-позовної роботи проведено вибірковим способом. Зокрема, зазначено, що ревізією відповідності сплаченої вартості товарів, робіт та послуг умовам укладених договорів, відповідність кількості та асортименту отриманих товарів, робіт та послуг умовам договорів порушень не встановлено. 
7.6.4. Також ревізією достовірності заборгованості, яка відображена за даними бухгалтерського обліку ДП "Славутське лісове господарство" та підтверджена наявними документами встановлено, що по бухгалтерському обліку Підприємства в журналі-ордері №9-1 станом на 01.10.2018 року на рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками та підрядниками" обліковується дебіторська заборгованість в сумі 10151984,74 грн., яка є довготривалою по 9-ти контрагентах. Вказана заборгованість виникла в періоді з 01.01.2017р. по 30.09.2018р. внаслідок перерахування контрагентам, без укладання договорів, коштів та відображення по бухгалтерському обліку одержання товарів, робіт та послуг, а саме, по ФОП Кухарець Г.Г. на суму 299364,0 грн., з неї в 2017 - 299364,00 грн., 2018 - 0,00 грн. 
7.6.5. У ході проведення ревізії витребувано пояснення директора підприємства, про що відображено у Акті ревізії, щодо правовідносин із фізичними особами-підприємцями (ФОП):
- ОСОБА_4 ;
- Гурківським Олександром Віталійовичем ;
- ОСОБА_6 ;
- ОСОБА_7 ;
- ОСОБА_8 ;
- ОСОБА_9 ;
- ОСОБА_10 ;
- Кухарцем Григорієм Григоровичем ,
а також із двом юридичними особами:
- Мале колективне підприємство „Інпол-Сервіс;
- Мале колективне підприємство "Інтек-Сервіс".
7.6.6. Відповідно до пояснення директора Підприємства ОСОБА_11 .: "Платіжні документи на перерахування коштів ФОП Герасимчук О.А., ФОП Гурківський О.В., ФОП Чернюк В.О., ФОП Чернюк Р.О., ФОП Чик А.М., ФОП Бражук І.Б., ФОП Ковальчук Л.В., ФОП Кухарець Г.Г., МКП "Інпол-Сервіс" та МКП "Інтек-Сервіс" мною не підписувались, розпоряджень для перерахування коштів вищевказаним суб`єктам господарювання мною не надавались ні гол.бухгалтеру ОСОБА_3, ні бухгалтеру-касиру". 
7.6.7. В ході ревізії Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області направлено запити вищевказаним фізичним особам-підприємцям щодо надання інформації про стан взаєморозрахунків з ДП "Славутське лісове господарство" з наданням оборотної відомості по розрахунках, копії накладних на відпущені товарно-матеріальні цінності, стан заборгованості на звітні дати.
7.6.8. Акт ревізії містить відомості про те, що станом на момент завершення ревізії відповідь на запит надійшла від ФОП Кухарець Г.Г. б/н від 15.11.2018р., згідно якої: "В квітні 2018 року між ФОП Кухарець Г.Г. та представником ДП "Славутське лісове господарство", головним бухгалтером ОСОБА_3, був укладений усний договір на поставку деревно-стружкової плити та деревно-волокнистої плити середньої щільності, впродовж жовтня-листопада 2017 р. між зазначеними особами дійсно проводились розрахунки за товарно-матеріальні цінності, а саме купівлю ДСП та МДФ, на загальну суму 299364,00 грн. На підтвердження зазначених обставин надано копії рахунків, видаткових накладних №7 від 28.10.2017р., №10 від 21.11.2017р., №6 від 02.12.2017 року. Заборгованість на звітні дати та станом на 15.11.2018р. між ДП "Славутське лісове господарство" та ФОП Кухарець Г.Г. відсутня." (Відповідь ФОП Кухарець Г.Г. б/н від 15.11.2018 у Додатку 37 до акта). 
7.6.9. В акті зауважено, що надані ксерокопії накладних не завірено підписом ФОП Кухарець Г.Г. та в накладних в графі "одержав" стоїть підпис без зазначення прізвища одержувача. 
7.6.10. Відповідно до вищезазначених накладних Підприємству відпущено товарів на загальну суму 299364,00 грн., в тому числі: деревно-стружкову плиту в кількості 120 одиниць на суму 99852,00 грн.; деревно-волокнисту плиту середньої щільності в кількості 120 одиниць на суму 199512,00 грн. 
7.6.11. Надходження та використання вказаних товарів по бухгалтерському обліку Підприємства не відображено, проведеними річними інвентаризаціями фактичної наявності не виявлено та під час проведення ревізії не представлено. 
7.6.12. У Акті ревізії відображено, що з метою підтвердження фактичної наявності основних засобів та матеріальних цінностей, відповідно до наказу від 11.10.2018р. №116 "Про проведення інвентаризації", постійно діючою інвентаризаційною комісією в ході проведення річної інвентаризації проведено суцільну інвентаризацію основних засобів та товарно-матеріальних цінностей станом на 01.11.2018 року. Проведеною інвентаризацією лишків та нестач не встановлено. Крім того не виявлено в наявності товарів зазначених в накладних наданих ФОП Кухарець Г.Г. - 299364,00 грн.
7.7. До матеріалів справи долучено лист позивача від 26.07.2018р. №464, адресований ОСОБА_3 , про виявлення незрозумілих перерахувань коштів під час роботи комісії по доцільності та правильності списання та використання матеріальних цінностей з проханням з`явитися для дачі пояснень.
7.7.1. Жодної відповіді на лист, як і письмових пояснень з приводу виявлених порушень у правовідносинах із суб`єктами господарювання (перелік наведений у пункті 7.6.5. цієї постанови) ОСОБА_3 не надав.
7.8. Листом від 10.08.2018р. №484 позивач звернувся до Шепетівської місцевої прокуратури з проханням провести розслідування щодо фактів безпідставного перерахування значних коштів суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі ФОП Кухарцю Г .Г.
7.8.1. Шепетівською місцевою прокуратурою повідомлено листом від 10.08.2018р. №8223вих18 ДП Славутське ЛГ" про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42018241270000028 за фактом привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб. 
7.8.2. Матеріали провадження направлено за підслідністю до СВ Славутського ВП ГУНП у Хмельницькій області.
7.9. Позивачем - державним підприємством "Славутське лісове господарство" - проведено власну внутрішню перевірку щодо доцільності та правильності списання та використання матеріальних цінностей, використання грошових коштів та звірки розрахунків з окремими суб`єктами підприємницької діяльності на підставі наказу Державного підприємства "Славутське лісове господарство" від 05 червня 2018 року №78.
7.9.1. Комісією перевірено та проаналізовано первинна документація: товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі робіт, товарів та послуг, видаткові накладні, виписки по банківських рахунках за 2017, 2018 роки, у тому числі і в розрізі правовідносин із  ФОП Кухарцем Г.Г. (код НОМЕР_1 ) загальною сумою 388364 грн. Під час проведення перевірки ФОП Кухарецем Г.Г. повернуто 89000 грн. (пункт 7.3. цієї постанови).
7.9.2. В акті відображено, що під час дослідження первинних документів по зазначеним підприємцям жодних договорів, рахунків на оплату, видаткових накладних чи актів приймання-передачі товарів або послуг щоб підтверджували призначення перерахованих коштів виявлено не було. Жодних товарів від зазначених підприємців в ДП "Славутське лісове господарство" не поступало, жодні роботи даними підприємцями не виконувалися. Загальна сума безпідставно перерахованих коштів за 2017, 2018 роки складає 11139115 грн. 
7.9.3. Під час перевірки виписок по банківських рахунках було виявлено факт підробки даних виписок, які подавалися головним бухгалтером ОСОБА_3 (який безпосередньо відповідав за перерахунки коштів) для формування оперативної звітності про рух грошових коштів. 
7.9.4. Комісією було встановлено те, що журнали-ордера за 2017-2018 роки в роздрукованому вигляді відсутні, а ведуться тільки в електронному вигляді (за вказівкою головного бухгалтера ОСОБА_3). При перевірці на відповідність даних по журналах-ордерах з даними статистичної звітності виявлені деякі розбіжності, а саме: не відповідність дебіторської та кредиторської заборгованості зазначеної в статистичних звітах з даними відображеними в журналах-ордерах підприємства, невідповідність залишків по банках зазначених в статистичній звітності фактичним даним. 
За висновком акта комісія вбачає в цьому правопорушення, яке тягне за собою кримінальну відповідальність та вважає за необхідне матеріали передати до правоохоронних органів.
7.10. Наказом директора ДП "Славутське лісове господарство" від 28.09.2018р. №37к ОСОБА_3, заступника директора з фінансово-економічних питань, головного бухгалтера звільнено з роботи по ст. 40 п.4 КЗпП України (прогули на роботі без поважних причин) з 28.09.2018р. Останній день роботи вважати 31.08.2018р.
7.11. 26.10.2018р. відповідачем була припинена господарська діяльність, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відповідним витягом №1005714534 від 05.09.2019р., таким чином, позивачем правомірно заявлено позов до фізичної особи Кухарець Г.Г. 
7.12. На адресу ФОП Кухарця Г.Г. позивач надіслав претензію від 16.01.2019р. №24, в якій просив повернути безпідставно перераховані кошти в термін 7 робочих днів з моменту отримання претензії.
7.13. Оскільки вимога про повернення коштів, яка була відображена у претензії, відповідачем не виконана та не задоволена, позивач, вважаючи що його право порушене, звернувся до суду господарської юрисдикції із позовом про його захист.
7.13.1. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що останній не отримував товарно-матеріальних цінностей від ФОП Кухарець Г.Г. у період 2017-2018 роки; довіреності на право отримання товарно-матеріальних цінностей від ФОП Кухарець Г .Г. у період 2017-2018 роки ДП "Славутський лісгосп" не видавав; будь-яких договорів на поставку продукції (послуг) між ФОП Кухарець Г.Г. та ДП "Славутський лісгосп" у період 2017-2018 роки не укладалось.
7.13.2. Позивач, вказуючи на те, що грошові кошти в розмірі 299364,00грн., перераховані ним на рахунок відповідача, отримані останнім без достатніх на те правових підстав, на вимогу позивача відповідачем не повернуті, просить їх стягнути на свою користь з відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України. 
7.14. Заперечуючи вимоги позивача у відзиві, відповідач стверджує, що ним у повному обсязі виконано умови усного договору.
7.14.1. До відзиву відповідачем надано копії рахунків: від 26.10.2017р. №б/н на суму 99780,00 грн. (деревно-волокниста плита середньої щільності кількістю 60), від 09.11.2017р. №б/н на суму 99852,00 грн. (деревно-стружкова плита кількістю 120), від 29.11.2017р. №б/н на суму 98732,00 грн. (деревно-волокниста плита середньої щільності кількістю 60). В графі "Директор" містяться підписи невстановленої особи без зазначення фамілії та ініціалів особи, якою здійснено підписи.
7.14.2. Також в обґрунтування правоти своєї позиції відповідачем надано копії накладних, виписаних (відпущено) ФОП Кухарець Г.Г. та одержано ДП "Славутське лісове господарство" №7 від 28.10.2017р. на суму 99780,00 грн. (деревно-волокниста плита середньої щільності кількістю 60), №10 від 21.11.2017р. на суму 99852,00 грн. (деревно-стружкова плита кількістю 120), №6 від 02.12.2017р. на суму 99732,00 грн. (деревно-волокниста плита середньої щільності кількістю 60).
7.14.3. Додатково, з метою ідентифікації підпису нібито головного бухгалтера ОСОБА_3, відповідач надав суду першої інстанції також копії накладних, виписаних (відпущено) ФОП Гурківський О.В. та одержано ДП "Славутське лісове господарство" від 13.04.2018р. №1/69 на суму 80000 грн., від 07.04.2018р. №1/67 на суму 98500 грн. Також накладні містять підписи: у графі "Відпустив" директор ОСОБА_2 , у графі " Одержав " бухгалтер ОСОБА_3
7.15. 7.25. За результатами розгляду позовної заяви, позов було задоволено.
7.16. Підстави задоволення позовної заяви судом апеляційної інстанції стисло наведені у пункті 2.1. даної постанови.
8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, прийняття чи відхилення доводів апеляційної скарги.
8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, заслухавши пояснення представника відповідача, врахувавши обґрунтування апеляційної скарги, поданий відзив в заперечення щодо її доводів, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін, виходячи з наступного.
8.2. Згідно ст. 11 ЦКУ цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 
1) договори та інші правочини;
2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;
3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;
4) інші юридичні факти.
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
8.2.1. Наведені норми свідчать про те, що оплата будь-якого товару, як обов`язок, виникає в учасника цивільних правовідносин на підставі обставин, вказаних у вищенаведеній нормі ЦК. При цьому, статус учасника цивільних правовідносин набувається господарюючим суб`єктом при вступі його у відповідні правовідносини, зокрема: укладені договору або іншого правочину; створенні літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завданні майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; якщо це прямо вказано в актах цивільного законодавства.
8.2.2. Надані до справи матеріали, не містять доказів наявності між сторонами укладеного письмового договору на поставку позивачу матеріалів, який був би підставою проведення позивачем оплати за платіжними дорученнями: №1701 від 27.10.2017р. в розмірі 99780,00 грн., №1723 від 20.11.2017р. в розмірі 99852,00 грн., №1734 від 01.12.2017р. в розмірі 99732,00 грн., №2822 від 02.03.2018р. в розмірі 89000,00 грн. 
8.3. Пункт 1.30 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні" визначає, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача. Згідно ст. 22 вказаного закону платіжне доручення є розрахунковим документом, за допомогою якого здійснюється ініціювання грошового переказу. Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті України, затверджена Постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 року №22, тлумачить розрахунковий документ як документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача. 
8.4. Тобто, платіжне доручення є документом, який підтверджує факт виконання банком вимоги клієнта по здійсненню перерахунку коштів з рахунку клієнта на рахунок отримувача. Отже, платіжні доручення, самі по собі (без інших супутніх документів, як наприклад листів, телеграм, телефонограм), не є доказами наявності між сторонами певної домовленості, а є первинними бухгалтерськими документами, які засвідчують проведення господарської операції - оплати, підставою якої має бути договір. Відсутність же договору є свідченням безпідставності господарської операції.
8.5. Заперечуючи проти позову, відповідач стверджував, що між сторонами укладено усний договір на поставку деревно-стружкової плити та деревно-волокнистої плити середньої щільності, на виконання якого відповідач надав позивачу рахунки на оплату, а позивач оплатив їх та прийняв товар за накладними. Накладні ж, відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують факт проведення господарської операції.
8.6. За наведеного суд першої інстанції врахував, з чим і погоджується суд апеляційної інстанції, що у доданих до справи накладних вказано, що вони оформлені на поставку деревно-стружкової плити та деревно-волокнистої плити середньої щільності. У призначенні платежу за вищезазначеними платіжними дорученнями є "за матеріали згідно рахунків".
8.7. Згідно ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. За ст. 9 даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
8.8. Відповідно до п.2.2 Положення №88 господарські операції визначено як факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні ж документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це не можливо, безпосередньо після її завершення.
8.9. В свою чергу, за п. 2.4. Положення №88, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
8.10. Вказане свідчить про те, що накладна як належний доказ здійснення господарської операції - передачі товару, може прийматися судом лише в тому випадку, коли вона містить всі необхідні реквізити (обов`язкові). 
8.11. При цьому, одними з необхідних реквізитів є посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
8.12. У наданих відповідачем до відзиву копіях накладних №7 від 28.10.2017р. на суму 99780,00 грн., №10 від 21.11.2017р. на суму 99852,00 грн., №6 від 02.12.2017р. на суму 99732,00 грн. в графі "Директор", "Відпустив" та "Одержав" містяться підписи невстановлених осіб без зазначення прізвищ та ініціалів осіб, якими здійснено підписи.
8.13. Судом апеляційної інстанції було з`ясовано у представника апелянта щодо поданих до відзиву суду першої інстанції копії накладних, як на доказ вчинення і виникнення правовідносин, що на них міститься підпис особи яка передала товар та підпис особи, яка отримала товар міститься 3 накладних де підписи не розшифровуються хто це прийняв, та додано 2 накладних ФОП Гурківського О.В. для ідентифікації особи, яка у накладних прийняла товар від імені ОСОБА_3 .
8.13.1. У відповідності до статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.
8.13.2. Як зазначалося вище у даній постанові, приписами частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
8.13.3. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 закону).
8.13.4. Відсутність усіх необхідних реквізитів у накладних №7 від 28.10.2017р. на суму 99780,00 грн. (деревно-волокниста плита середньої щільності кількістю 60), №10 від 21.11.2017р. на суму 99852,00 грн. (деревно-стружкова плита кількістю 120), №6 від 02.12.2017р. на суму 99732,00 грн. (деревно-волокниста плита середньої щільності кількістю 60) не може підтверджувати виникнення між сторонами договірних зобов`язань. 
8.13.5. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.10.2019р. у справі №924/173/19.
8.13.6. Крім цього суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції вірно не взято до уваги посилання відповідача на копії накладних по іншій справі №924/942/19, виписаних ФОП Гурківський О.В. на ДП "Славутське лісове господарство" від 13.04.2018р. №1/69 та від 07.04.2018р. №1/67 із зазначенням особи отримувача "бухгалтер ОСОБА_3", які надані для візуальної ідентифікації підпису головного бухгалтера ОСОБА_3,  оскільки у суду відсутні спеціальні знання для встановлення відповідності або схожості підписів у накладних №1/69 від 13.04.2018р., №1/67 від 07.04.2018р., а також №7 від 28.10.2017р., №10 від 21.11.2017р., №6 від 02.12.2017р., а також беручи до уваги, що накладні №1/69 від 13.04.2018р., №1/67 від 07.04.2018р. не відносяться до предмету доказування у справі №924/921/19 з врахуванням положень ч. 1. ст. 76 ГПК України.
8.14. Таким чином, накладні №7 від 28.10.2017р. на суму 99780,00грн., №10 від 21.11.2017р. на суму 99852,00грн., №6 від 02.12.2017р. на суму 99732,00 грн. не можуть вважатися доказом наявності договірних правовідносин, оскільки не містять необхідних для первинних бухгалтерських документів реквізитів, які б дозволяли ідентифікувати особу, яка отримала товар від імені Державного підприємства "Славутське лісове господарство", а саме - не зазначено посади і прізвища такої особи.
8.15. Також одними з необхідних реквізитів є зміст, обсяг та одиниця виміру господарської операції, які дають змогу визначити який саме товар передавався, що в свою чергу дасть можливість встановити предмет конкретної домовленості між контрагентами. Дане необхідно саме для ідентифікації платіжного документу як такого, за яким проведено оплату по конкретній (індивідуально визначеній) домовленості, в тому числі усній.
8.16. Відповідно Північно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неможливості прийняти у якості доказів поставки товару позивачу накладні №7 від 28.10.2017р., №10 від 21.11.2017р., №6 від 02.12.2017р., оплата за якими здійснена платіжними дорученнями: №1701 від 27.10.2017р. в розмірі 99780,00 грн., №1723 від 20.11.2017р. в розмірі 99852,00 грн., №1734 від 01.12.2017р. в розмірі 99732,00 грн., №2822 від 02.03.2018р. в розмірі 89000,00 грн. з призначенням платежу "за матеріали", оскільки відображений у накладних товар не є однорідним (ідентичним) тому, що зазначений в платіжних дорученнях.
8.17. Відтак додані до матеріалів справи копії накладних з відображеним в них змістом господарської операції (навіть при умові відображення ними наявності господарських зобов`язань) не можуть бути доказами наявності підстав для здійснення платежів за наявними в справі платіжними дорученнями "за матеріали", оскільки не дають змоги охарактеризувати об`єкт господарських операцій (товар) за накладними та платіжними дорученнями - як однорідний/ідентичний. Тобто, дані первинні документи (накладні та платіжні доручення) не відображають проведення господарських операцій (поставку товару та оплату) за одними і тими ж домовленостями.
8.18. З цих же підстав не беруться до уваги односторонньо складені відповідачем документи - рахунки від 26.10.2017р. №б/н на суму 99780,00 грн. (деревно-волокниста плита середньої щільності кількістю 60), від 09.11.2017р. №б/н на суму 99852,00 грн. (деревно-стружкова плита кількістю 120), від 29.11.2017р. №б/н на суму 98732,00 грн. (деревно-волокниста плита середньої щільності кількістю 60).
8.19. Судом апеляційної інстанції беруться до уваги висновки держаудитслужби, викладені в акті ревізії, де вказано, що заборгованість позивача виникла внаслідок перерахування контрагентам, без укладення договорів, коштів та відображення по бухгалтерському обліку одержання товарів, робіт або послуг, в тому числі відповідачу 299364,00 грн.
8.20. Як вбачається з акту №07-08/2 від 08.01.2019р., згідно відповіді ФОП Кухарець Г.Г., усний договір з представником ДП "Славутське лісове господарство", головним бухгалтером ОСОБА_3, було укладено в квітні 2018, а розрахунки за товари проводилися в жовтні-листопаді 2017 року. 
8.21. З огляду на сукупність обставин (пункти 8.13.4., 8.13.5., 8.14.-8.18. цієї постанови) Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку про відсутність договірних відносин між ДП "Славутське лісове господарство" та ФОП Кухарець Г.Г. на момент їх виникнення. 
8.21.1. Відповідач наголошував на укладенні договору поставки деревно-стружкової плити та деревно-волокнистої плити в квітні 2018 року щодо правовідносин, які, на думку відповідача, виконані сторонами у 2017 році. Вказане суперечить доводам відповідача, викладеним у письмових поясненнях щодо часу виникнення правовідносин між сторонами по накладних №7 від 28.10.2017р., №10 від 21.11.2017р., №6 від 02.12.2017р. 
8.21.2. Окремо враховано, що апелянт фактично не зміг пояснити яким чином відповідач ідентифікував громадянина ОСОБА_3 , як особу, уповноважену підприємством на отримання товарно-матеріальних цінностей, зазначених в накладних, а саме відпуск товару підприємству (як стверджує відповідач за усним договором), а не сторонній особі.
8.21.3. Не приймаються до уваги і доводи відповідача відносно того, що оскільки банк прийняв платіжні доручення та виконав їх, то останні є належно оформленими (мають всі реквізити в тому числі підписи) та свідчать про реальні наміри позивача відносно перерахунку коштів. Так, виходячи з матеріалів справи, як судом першої інстанції так судом апеляційної інстанції не ставиться під сумнів реальність проведення оплати за наданими в справі платіжними дорученнями. Однак, причиною звернення з позовом є безпідставність проведення такої оплати, а як вказано вище, доказів наявності таких підстав судом не знайдено. Тому, оплата, сама по собі, не підтверджує наявність підстав для її проведення.
8.21.4. Не можуть вважатися такими, що спростовують доводи позивача, твердження відповідача про те, що порушення законодавства, яке стало причиною виникнення боргу, виникло внаслідок неналежної роботи всередині товариства позивача, а тому відповідач не може відповідати за відповідні наслідки. Зокрема, такі доводи можуть заслуговувати на увагу в тому випадку, коли б накладні (підписані головним бухгалтером, дії якого спричинили спір) були прийняті судом в якості доказів поставки товару за наявними в справі платіжними дорученнями. В даному ж випадку накладні, як встановлено вище, не прийняті у якості таких доказів, а тому потреба у встановлені обставин їх підписання відсутня.
8.21.5. Не обґрунтоване твердження відповідача про те, що звернення позивача до відповідача з проханням провести звірку розрахунків побічно підтверджує визнання позивачем спірної господарської операції. Так, дане звернення: по перше - не містить жодних посилань на документи (обставини), які б дали змогу оцінити його, як таке, що подане відносно спірних правовідносин, по друге - може бути лише намаганням позивача встановити дійсний стан розрахунків між сторонами.
8.21.6. З інших матеріалів також не вбачається наявності між сторонами будь-яких окремих цивільних правовідносин (письмовий чи усний договір/угода чи інші обставини, передбачені ст. 11 ЦКУ), які б підтверджували обов`язок позивача оплатити будматеріали, поставлені відповідачем на замовлення позивача. 
8.21.7. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
8.21.8. У відповідності до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Пунктом 1 частини першої статті 1214 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Із цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2. ст. 1212 ЦК). 
8.21.9. Виходячи зі змісту зазначених норм можна виокремити особливості елементів кондикційного зобов`язання. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.
8.21.10. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, у тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
8.21.11. Аналіз норм ЦК України, що регулюють кондиційні відносини свідчить про те, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна (грошових коштів) однією особою (набувачем) сталося за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна (грошових коштів) відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
8.21.12. Таким чином, можна дійти висновку, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно.
8.21.13. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 08.10.2019р. по справі №924/173/19 та від 14.01.2019р. по справі №912/1188/17.
8.21.14. Враховуючи вищевказане, а також встановлені судом обставини щодо: 
набуття відповідачем 299364,00 грн. за рахунок позивача (платіжні доручення з штампом банку про проведення оплати); 
проведення оплати за відсутності правової підстави (відсутні докази наявності між сторонами договірних правовідносин, щодо оплаченої суми), 
а також те, що відносини сторін мають позадоговірний характер, 
у відповідача виникло кондиційне зобов`язання (ст. 1212 ЦК) - повернути безпідставно набуті кошти. 
8.22. У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010р. Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
8.23. У відповідності до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
8.24. Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
8.25. Відповідно до ч. 1. ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
8.26. Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
8.27. Згідно з ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
8.28. Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.
8.29. Це стосується апелянта, який мав довести наявність тих обставин, на які він посилається, зазначаючи про необґрунтованість позову.
8.30. З врахуванням викладеного, доводи апелянта судом до уваги не приймаються.
8.31. З огляду на те, що накладні №7 від 28.10.2017р., №10 від 21.11.2017р., №6 від 02.12.2017р. та рахунки від 26.10.2017р. №б/н, від 09.11.2017р. №б/н, від 29.11.2017р. №б/н судом не беруться до уваги, а будь-яких інших доказів поставки відповідачем позивачу товару, як і доказів виникнення між сторонами договірних відносин, матеріали справи не містять, Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції - Господарський суд Хмельницької області - постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
8.32. За таких обставин апеляційну скаргу Кухарця Григорія Григоровича слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.01.2020 року у справі №924/921/19 - без змін.
9. Повноваження суду апеляційної інстанції.
9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.
9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
10. Розподіл судових витрат.
10.1. Як вбачається із матеріалів справи, Кухарець Г.Г. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.01.2020р. у справі №924/921/19 сплатив платіжним дорученням №0.0.1633821927.1 від 28.02.2020р. судовий збір у розмірі 6735,39 грн. в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".
10.2. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.
10.3. Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                          
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кухарця Григорія Григоровича від 06.02.20р. залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Хмельницької області від 08 січня 2020 року у справі №924/921/19  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №924/921/19 повернути  господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "22" травня 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Юрчук М.І. 

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.  

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.