ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 березня 2020 року           справа №360/4896/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 р. у справі № 360/4896/19 (головуючий І інстанції К.О. Пляшкова) за позовом   ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язати вчинити певні дії,-

                                                      ВСТАНОВИВ:

Меламед Вадим ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області (далі – відповідач, УПФУ), в якому просив: визнати бездіяльності відповідача, щодо не призначення пенсії позивачу - протиправною, визнання протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, викладене в рішенні відповідача від 08.07.2019; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком з 04.06.2018 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі відповідно до норм Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнав протиправним та скасував рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 08 липня 2019 року № 344/Ф-8/2018 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язав Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 18 квітня 2018 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти вимог відмовив. Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що підставою  для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява та додані до неї необхідні документи, подані в установленому порядку. Позивачем (представником позивача) не надано до управління оригінал (копії) будь-якого документу, який підтверджує громадянство України. Із завіреної копії посвідчення громадянина Ізраїлю від 14.08.2013 неможливо встановити факт належності громадянства України. 
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю та 19.05.1999 прийнята на консульський облік в консульському відділі Посольства України в Державі Ізраїль, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданим 28.03.1998 органом 1200.
До виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю позивач мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , що не є спірним питанням у даній справі. 
08.06.2018 Меламед В. за нотаріально посвідченою довіреністю від імені Фіртель Н.В. звернувся до Пенсійного фонду України із заявою, в якій просив переслати заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з додатками уповноваженому управлінню для розгляду по суті; про рішення та заходи, вжиті за даною заявою, сповістити  представників. 
До заяви додано: копію довіреності представників, копію ізраїльського посвідчення особи, копію трудової книжки, копію диплому та копію особистої заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 18.04.2018.
Департаментом пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України листом від 13.06.2018 № 13349/Ф-11 заяву ОСОБА_1 направлено до УПФУ в м. Сєвєродонецьку для розгляду по суті.
Відповідач листом від 02.07.2018 № 344/Ф-8 повідомив, що згідно з поданими ОСОБА_1 документами встановлено, що трудова книжка подана не в оригіналі, надані документи не завірені нотаріально, паспорт громадянина України, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера та реєстрація місця проживання в м. Сєвєродонецьку у ОСОБА_1 відсутня. Таким чином заява вважається неподаною відповідно до встановленого Порядку надання документів до органів управління Пенсійного фонду України. Зазначено, що цей лист не є рішенням або відмовою у призначенні (поновленні) пенсії.
18.12.2018 до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області надійшла заява представників позивача за довіреністю від 14.12.2018 вих. № 3746 “Про призначення пенсії ОСОБА_1 ”, до якої додано апостильовану особисту заяву про призначення пенсії із необхідними нотаріально засвідченими копіями документів: довіреності від 18.04.2018, ізраїльського посвідчення особи, диплому на ім`я ОСОБА_3 , картки платника податків та трудової книжки.
Відповідач листом від 28.12.2018 № 685/7-5 повідомив представника позивача про те, що у зв`язку із порушенням пунктів 1.1, 2.9, 2.23, 4.1 Порядку № 22-1 заява ОСОБА_1 про призначення пенсії вважається неподаною, УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області не має підстав для призначення пенсії ОСОБА_1 .
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року у справі № 360/200/19 у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобов`язання призначити пенсію за віком позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 18 квітня 2018 року; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 18 квітня 2018 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 64-73). Рішення суду набрало законної сили 10 червня 2019 року.
УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року у справі № 360/200/19 розглянуто заяву ОСОБА_1 від 18.04.2018 про призначення/перерахунок пенсії, за результатами якої прийнято рішення від 08 липня 2019 року № 344/Ф-8/2018 про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що: згідно наявних незавірених документів ОСОБА_1 є громадянином держави Ізраїль і постійно там проживає; заявницею не надано документу, який посвідчує її особу на території України та підтверджує громадянство України (паспорту громадянина України) (а.с. 95-96). 
В обґрунтування рішення зазначено, що  до надісланого до управління пакету документів ОСОБА_1 не додано копії паспорта хоча б представника за довіреністю; не додано паспорту громадянина України самої ОСОБА_1 , а додано копію з засвідченої на території держави Ізраїль копії посвідчення особи громадянина Ізраїль ОСОБА_1 від 14.08.2013 № 006010152. Тобто, не надано документу, який підтверджує громадянство України, що унеможливлює встановлення факту належності позивача до громадянства України.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були надані всі належні документи на призначення пенсії, та право позивача як громадянина України на призначення пенсії 
Суд апеляційної інстанції з зазначеним висновком суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
В статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Так, відповідно до пункту 1 частини 1 цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у   статті 36   цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.
Виходячи з наведених законодавчих норм особа, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.
Таким чином, виходячи із правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, право громадянина на призначення йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.
Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Частиною 5 статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846). (далі – Порядок)
Пунктом 1.1 Порядку передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Пунктом 2.1 Порядку визначений перелік документів, необхідних для призначення пенсії за віком.
За правилами пунктів 2.23 Порядку, документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Відповідно до положень пункту 4.1 Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі (п.4.2 Порядку).
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п.4.3 Порядку).
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку).
Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства, яким врегульовано спірні відносини, особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, реалізація якого повинна здійснюватись у встановленому національним законодавством порядку визначеному, зокрема, у Законі № 1058-IV і затвердженого на виконання його положень Порядку № 22-1.
При цьому, підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи визначені п. 2.1 Порядку, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку. Одночасно, орган, що призначає пенсію може здійснювати перевірку достовірності таких документів і зазначених у них відомостей, що узгоджується з пунктом 4.2 Порядку № 22-1.
При цьому, згідно з пунктом 2.9 цього Порядку, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). 
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі – Закон № 2235-III), якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.
Відповідно до статті 5 Закону № 2235-III, документами, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI від 20.11.2012 р. документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 вказаного Закону до документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, належать посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.
Підставою для прийняття відповідачем рішення від 08 липня 2019 року № 344/Ф-8/2018 про відмову в призначенні пенсії позивачу є не подання відповідачу документу, що підтверджує належність позивача до громадянства України.
Матеріали справи свідчать, що позивачем Пенсійному фонду України разом з іншими документами було надано копію ізраїльського посвідчення особи громадянина Ізраїль ОСОБА_1 від 14.08.2013 № 006010152.
Суд зазначає, що вказане посвідчення особи громадянина Ізраїль, видане Державою Ізраїль, не підтверджує громадянство України у розумінні Закону України «Про громадянство України»  та Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».
Суд звертає увагу на те, що інших документів на підтвердження наявності у позивача громадянства України (зокрема дійсного паспорту громадянина України або паспорту громадянина України для виїзду за кордон) станом на момент звернення з заявою до органу ПФУ позивачем не надано. Так само не надано таких документів ні до суду першої інстанції, ані до апеляційного суду.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що представником позивача до органу Пенсійного фонду України не було надано належного документу у розумінні наведених норм, що підтверджує громадянство України.
Суд вважає помилковим посилання суду та позивача на лист Управлінням Державної міграційної служби України у Луганській області від 23.01.2019 (вх. № 4894/2019 від 28.01.2019) про відсутність відомостей щодо припинення громадянства України ОСОБА_1 та лист Управління консульського обслуговування Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України надано від 28.02.2019 № 71/ПР/16-523/2-410 (вх. № 12919/2019 від 11.03.2019), щодо відсутності звернення позивача з клопотанням про вихід з громадянства України та продовженням терміну дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 530531, як підтвердження громадянства України у позивача, оскільки у даному випадку Порядком чітко передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт або інший документ, що засвідчує цю особу, при цьому, перелік таких документів визначений Законом України «Про громадянство України»  та Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», що представником не було дотримано
За таких обставин, не надання позивачем документу, відповідно до вимог п. 2.9 Порядку № 22-1, є підставою для відмови в призначенні пенсії за віком, з огляду на відсутність можливості ідентифікувати особу заявника та визначити її належність до громадянства України.
Зазначене вище узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.09.2018 р. у справі № 805/465/18-а.
Отже, суд дійшов до висновку, що рішенням відповідача від 08 липня 2019 року № 344/Ф-8/2018 позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком з підстав того, що заявником для призначення пенсії за віком не надано всіх необхідних документів.
Відповідно до викладеного, суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції невірно вирішив справу в зв`язку з порушенням норм матеріального закону, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та прийняття нового рішення з відмовою у  задоволені позовних вимог.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 р. у справі № 360/4896/19 - задовольнити.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 р. у справі № 360/4896/19 - скасувати.
Прийняти нове рішення.
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язати вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 17 березня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                                         Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                          А.В. Гайдар

                                                                                                 І.Д. Компанієць