Дата документу 30.04.2020 Справа № 334/3955/19

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
28 квітня 2020 року
м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 334/3955/19
Провадження №22-ц/807/1532/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),
суддів Маловічко С.В., Кочеткової І.В.,
за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» на  заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2019 рокув складі судді Турбіної Т.Ф. в справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначало наступне.
Відповідно до укладеного договору № б/н від 08 жовтня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2 500, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Укладений договір, відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, є договором приєднання. Крім того, відповідач користувався картковим рахунком, використовував кредитні кошти, тобто, в розумінні ч.2 ст. 642 ЦК України прийняв пропозицію.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, але відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 07 травня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 12 428, 19 грн., яка складається з: 2 299, 57 грн. - заборгованість за кредитом, 7860, 61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1200, 00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 568,01 грн. - штраф (процентна складова).
Ураховуючи зазначене, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило стягнути з  ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 жовтня 2010 року у розмірі 12 428, 19 грн., яка складається з: 2 299, 57 грн. - заборгованість за кредитом, 7860, 61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1200, 00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 568,01 грн. - штраф (процентна складова); а також судові витрати у розмірі 1921, 00 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 жовтня 2010 року в розмірі 2299,57 грн., а також судові витрати в розмірі 355, 39 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків, пені, штрафів та задовольнити вимоги позивача в цій частині.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд, не маючи обґрунтованих заперечень відповідача, навів доводи проти вимог позивача, не посилаючись на жодний доказ іншої сторони у справі, нехтуючи засадами змагальності сторін. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність домовленості сторін про сплату процентів та неустойки, оскільки із довідки про умови кредитування від 08 жовтня 2010 року вбачається, що сторони погодили базову процентну ставку на місяць - 2.5%, що становить 30% річних, а також розмір пені та штрафів.

Відповідач до суду апеляційної інстанції не з`явилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи за адресою місця знаходження, зареєстрованого в установленому законом порядку ( а.с.167,173).

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду апеляційної інстанції не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, причини неявки не повідомив ( а.с.160).

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.
Оскільки заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2019 рокуне оскаржується в частині задоволення позовних вимог про стягнення з  ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 299, 57 грн., апеляційним судом вказане рішення суду в цій частині не переглядається.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, пені, штрафів, виходив з безпідставності позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві, а витяг з Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті банку, не може вважатися складовою частиною спірного договору.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2010 року ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 90).
За змістом вказаної заяви ОСОБА_2 погодилась, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. 
Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердила, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були наданні останній для ознайомлення в письмовому вигляді.
До заяви позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256 (а.с. 91-115).
Відповідно до наданого банком розрахунку, розмір заборгованості  ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 08 жовтня 2010 року станом на 07 травня 2019 року становить 12 428, 19 грн., яка складається з: 2 299, 57 грн. - заборгованість за кредитом, 7860, 61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1200, 00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 568,01 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 88-89).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПРИВАТБАНК").
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти до висновку про те, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Саме такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами станом на 07 травня 2019 року.

З Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (далі - Довідка), підписаною ОСОБА_2  (а.с. 136), яка прийнята апеляційним судом до уваги в цій справі як доказ, передбачений ч. 3 ст. 367 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі, вбачається, що сторони узгодили:
розмір процентів за користування кредитними коштами 2,5% на місяць на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів у році;
розмір мінімального щомісячного платежу (7% від заборгованості але не менш ніж 50 грн. та не більше ніж залишок заборгованості) та строки внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітнім, 
пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за формулою: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) - це базова процентна ставка по договору/ 30, яка нараховується за кожний день прострочки по кредиту; пеня (2) - це 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, яка нараховується 1 раз на місяць, за наявності прострочки по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. і більше;
штрафи за порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, більше ніж на 30 днів - 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Так, з розрахунку заборгованості, який долучено банком до позовної заяви (а.с. 88-89), вбачається, що в період з 13 грудня 2013 року по 31 серпня 2014 року банк нараховував проценти за договором, укладеним між сторонами з відсотковою ставкою 30,00 % річних, проте, починаючи з 01 вересня 2014 року процентна ставка збільшена банком до 34,80% річних, а з 01 квітня 2015 року - до 43,20% річних, що не відповідає умовам договору, укладеного між сторонами, та вимогам ст.1056-1 ЦК України.

Використання позивачем відсоткової ставки в розмірі більшому, ніж 30,00 % на рік без погодження з позичальником  ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону та не узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постановах від 05 березня 2018 року в справі №192/156/17-ц, від 16 січня 2018року в справі №128/4810/15-ц, від 30 січня 2018 року в справі №128/4810/15-ц, від 18 квітня 2018 року в справі №234/10860/16-ц та від 11 липня 2018 року у справі №356/1261/16-ц.

Таким чином, з урахуванням відсоткової ставки, яка погоджена сторонами у Довідці, а саме 2,5% на місяць, що становить 30% на рік, розрахунок процентів за період з 08 жовтня 2010 року по 07 травня 2019 року здійснюється за формулою: борг за тілом кредиту х 30% на рік х кількість днів у періоді : кількість днів у році (360 днів) х100%.
Банком зазначено, що до 31 травня 2017 року відсутня заборгованість за процентами (а.с. 169-171).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Ураховуючи, що умовами анкети-заяви, підписаної позичальником, не передбачено відповідної календарної дати або події, з якої пов`язується виконання зобов`язання за кредитним договором, стягнення заборгованості за процентами станом на 07 травня 2019 року, не суперечить вимогам законодавства.

Згідно із наданим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунком, який відповідає умовам кредитування, визначеним у Довідці (а.с. 169-171), заборгованість  ОСОБА_1 за кредитним договором від № б/н від 08 жовтня 2010 року, станом на 07 травня 2019 року складає 5 100, 92 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 299,57 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 939, 40 грн.; заборгованість з пені - 1200, 00 грн.; штрафні санкції - 661, 95 грн. (500 грн. + 161,95 грн.).

Отже, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом підлягають частковому задоволенню в розмірі 939, 40 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови судом в задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафами знайшли часткове підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення та у той самий час, передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів.
Ураховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Виходячи зі змісту  Довідки, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення пені в розмірі 1 200, 00 грн. підлягають задоволенню. Оскільки в даному випадку неустойка у вигляді штрафів і пені, нарахована в один і той же період, є одним і тим же видом цивільно-правової відповідальності, позовні вимоги про стягнення штрафів задоволенню не підлягають.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 підписала Довідку про умови надання платіжної карти Кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій сторони погодили розмір та порядок нарахування процентної ставки за користування кредитом, пені, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в розмірі 939, 40 грн. та пені в розмірі 1 200, 00 грн.

Отже, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та штрафівз прийняттям в цій частині постанови про часткове задоволення позову та стягнення з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості за кредитним договором від № б/н від 08 жовтня 2010 року станом на 07 травня 2019 року за процентами за користування кредитом в розмірі 939, 40 грн. та пені в розмірі 1 200, 00грн. В іншій частині позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафів - відмовити.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 299,57 колегією суддів не переглядалось, оскільки в цій частині учасниками справи не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, судові витрати у цій справі підлягають перерозподілу.

Ураховуючи, що позовні вимоги задоволені на 35,7 %, розмір сплаченого банком судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 685,79 грн.
Апеляційну скаргу задоволено на 21,1 %, тому з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 610,88 грн.
Отже, у підсумку з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1296, 67 грн.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2019 рокув цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та штрафів скасувати та прийняти в цій частині постанову наступного змісту:
Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за кредитним договором, пені та штрафів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК»(код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 жовтня 2010 року станом на 07 травня 2019 року за процентами за користування кредитом в розмірі 939, 40 грн. (дев`ятсот тридцять дев`ять гривень 40 копійок) та пенею в розмірі 1 200, 00 грн. (одна тисяча двісті гривень 00 копійок).
В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за кредитним договором та штрафів - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) судовий збір в розмірі 1 296, 67 грн. (одна тисяча двісті дев`яносто шість гривень 67 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Повний текст постанови складено 30 квітня 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: С.В. Маловічко 

І.В. Кочеткова