ПОСТАНОВА
Іменем України

21 травня 2020 року 
Київ
справа №457/424/17
адміністративне провадження №К/9901/42406/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 457/424/17          
за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
за касаційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області на постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 25 липня 2017 року (прийняту у складі головуючого судді Василюк Т.В.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Старунського Д.М., суддів: Багрія В.М., Рибачука А.І.)
у с т а н о в и в :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в якому просив:
- скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області № 8/41-ф/пз від 01.03.2017 у справі про адміністративне правопорушення;
- ухвалити рішення про закриття провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КУпАП.
2.          В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він, як директор ТЗОВ «Парк Резорт Сервіс» у період 03.01.2017 року по 17.01.2017 року на підставі наказу № 2 від 30.12.2016 знаходився у відпустці. Водночас, 30.01.2017 року він отримав лист Департаменту ДАБІ у Львівській області за №1013-6/291-17 від 19 січня 2017 року, яким на його адресу за місцем проживання, а не за місцем реєстрації ТЗОВ «Парк Резорт Сервіс» міста Трускавця, скеровано протокол про адміністративне правопорушення від 12 січня 2017 року за № 8/1. З пояснень позивача з даного листа він дізнався, що 12.01.2017 року службовими особами відповідача проведено позапланову перевірку та складено у його присутності протокол відносно нього про недопуск зазначених посадових осіб Департаменту ДАБІ у Львівській області на об`єкт - підземний туалет по АДРЕСА_1 . Трускавці для проведення позапланової перевірки. Відповідачем встановлено, що він ніби-то вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.188-42 КУпАП. 
ОСОБА_1 наполягав, що у вказаний протокол головні інспектори будівельного нагляду Мошовський І.Д. та Бошко І.Е. внесли завідомо неправдиві відомості щодо проведення перевірки в його присутності, а також відповідно і щодо не допуску ним як директором даних службових осіб до проведення перевірки. Такі дії як відмова від дачі пояснень, від підписання протоколу та одержання його примірника також ним не вчинялися.
Позивач зазначив, що йому не відомо про факт складання акту щодо не допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, такого акту він не підписував. Його не було ознайомлено з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством, а саме: з актом перевірки та приписом, а сам акт перевірки, припис станом на час звернення до суду не скеровано Департаментом Держархбудконтролю у Львівській області на його поштову адресу чи за місцемзнаходження ТЗОВ «Парк Резорт Сервіс» рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про одержання адресатом.  
ОСОБА_1 також повідомив, що 13 лютого 2017 року він був звільнений з посади директора ТЗОВ «Парк Резорт Сервіс», а тому не був наділений повноваженнями представляти ТЗОВ «Парк Резорт Сервіс» чи директора даного товариства 01 березня 2017 року в Департаменті ДАБІ у Львівській області під час розгляду справи про порушення у сфері містобудівної діяльності щодо об`єкту «Реконструкція нежитлової будівлі (вбиральної) на АДРЕСА_1 ».
Крім того, позивач вказував на невідповідність протоколу № 8/1 вимогам ст. 256 КУпАП та не повідомлення його або його законного представника про час та місце розгляду справи про вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-42 КУпАП, в зв`язку з чим він не мав можливості прибути, в тому числі і з захисником - фахівцем в галузі права, навести свої доводи та аргументи і таким чином належно захистити свої законні права та інтереси.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3.          25 липня 2017 року Трускавецький міський суд Львівської області вирішив: позов задовольнити.
Скасувати постанову Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області № 8/41-ф/пз від 01 березня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 188-42 КУпАП, щодо ОСОБА_1 .
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-42 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити.
4.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у протоколі від 12 січня 2017 року не зазначено часу та дати вчинення ОСОБА_1 як директором ТЗОВ «Парк Резорт Сервіс» адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-42 КУпАП, що фактично унеможливлює обчислення строків накладення на нього адміністративного стягнення, встановлених ст.38 КУпАП. Всупереч вимогам ст. 256 КУпАП не викладено мотиви відмовлення від такого підписання, а також не зафіксовано факт такої відмови підписами понятих чи очевидців.
У постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не конкретизовано, хто конкретно із посадових осіб ТЗОВ «Парк Резорт Сервіс» (а також не вказано прізвища директора) не допускав посадових осіб Департаменту, а також не зазначено часу вчинення правопорушення. Що стосується твердження представника відповідача, що правопорушення мало місце 12 січня 2017 року, то відповідно до наказу № 2 від 30 грудня 2016 року з 03 січня 2017 року по 17 січня 2017 року ОСОБА_1 перебував у відпустці.
З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов висновку, що сторона відповідача не надала в судове засідання при розгляді справи по суті доказів того, що підтверджують обставини, викладені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, тоді як саме на нього законом покладено обов`язок доказування вини позивача у скоєні правопорушення.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.          19 жовтня 2017 року Львівський апеляційний адміністративний суд вирішив: 
Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити частково.
Постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 25 липня 2017 року у справі № 457/424/17 в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення скасувати.
В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.
6.          Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що задовольняючи позовні вимоги в частині скасування постанови Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області № 8/41-ф/пз від 01 березня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 188-42 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Задовольняючи апеляційну скаргу частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що до повноважень адміністративного суду не належить закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що доводи судів першої та апеляційної інстанції щодо ненадання відповідачем під час розгляду справи акту перевірки від 12 січня 2017 року № 8/24/17-юр, матеріали якого враховувалися при винесенні постанови № 8/41-ф/пз від 01 березня 2017 року, та не скерування такого акта позивачу, є безпідставними, оскільки такі документи відсутні у відповідача, а тому і не могли бути надані суду. Оскільки, відповідно до Акта приймання - передання № 70 від 06.06.2017 всі матеріали перевірок (справи), документи дозвільного та декларативного характеру щодо всіх об`єктів будівництва у м. Трускавець Львівської області передано до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради. Натомість суди не витребували такі документи ані від позивача, ані від відділу державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради. 
Також скаржник зазначив, що перебування ОСОБА_1 з 03.01.2017 року по 17.01.2017 року у відпустці станом на час проведення перевірки не спростовує факту та можливості його присутності під час перевірки 12.01.2017 та вчинення ним правопорушення.
Скаржник зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню.
7.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 25 липня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року.
21 березня 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 березня 2018 року визначено склад колегії суддів: Гімон М.М. (головуючий суддя), Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.
На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 26.06.2019 № 845/0/78-19, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценка С.Г., Тацій Л.В.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8.          Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, службовими особами Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області 12.01.2017 складено протокол № 8/1 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .
Відповідно до змісту протоколу № 8/1 від 12 січня 2017 року директор ТзОВ «Парк Резорт Сервіс» ОСОБА_1 не допустив посадових осіб Департаменту ДАБІ у Львівській області на об`єкт реконструкції нежитлової будівлі (вбиральної), що знаходиться в першій санітарній зоні охорони мінеральних джерел на АДРЕСА_1 для проведення позапланової перевірки, чим порушив положення п. 1 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.п. 1 п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 № 533.
В протоколі також вказано, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, від надання пояснень та підпису відмовилася. У протоколі зафіксовано, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12:00 год 27 січня 2017 року, однак така особа відмовилася від отримання примірника протоколу (а.с. 13).
Постановою № 8/41-ф/пз від 01 березня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 134,00 грн.
Згідно даної постанови директор ТзОВ «Парк Резорт Сервіс» не допустив посадових осіб Департаменту державно архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області на об`єкт реконструкції нежитлової будівлі (вбиральної), що знаходиться в першій санітарній зоні охорони мінеральних джерел на бульварі Торосевича, 5 у м. Трускавець для проведення позапланової перевірки.
Копію постанови надіслано поштою з цінним листом відповідачу, про що є відповідна відмітка на постанові (а.с. 23).
Проте, позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
9.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
10.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного. 
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.
Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контоль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Відповідно до частин 2, 3 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Згідно положень пункту 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (надалі - Порядок), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Відповідно до вимог пункту 7 Порядку, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.
Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.
Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п`яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.
Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.
Підпунктами 1 - 3 пункту 11 Порядку передбачено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт.
У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб`єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб`єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об`єкті під час перевірки складається відповідний акт (Пункт 12 Порядку).
Згідно пункту 13 Порядку Суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.
Пунктом 14 Порядку встановлено, що суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю;
У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки складається відповідний акт.
12.          Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 188-42 КУпАП недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва під час здійснення ними державного архітектурно-будівельного контролю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 254 КУпАП встановлено, що про вчинення адміністративного  правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Згідно статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення  зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. 
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. 
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної  відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
13.          З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо відсутності у протоколі від 12 січня 2017 року зазначення часу та дати вчинення ОСОБА_1 , як директором ТЗОВ «Парк Резорт Сервіс» адміністративного правопорушення, Верховний Суд вважає правильним висновки суду першої та апеляційної інстанції, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та відсутність вказаної інформації фактично унеможливлює обчислення строків накладення на позивача адміністративного стягнення, встановлених ст. 38 КУпАП. 
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками попередніх судових інстанцій, що у протоколі від 12 січня 2017 року не викладено мотиви відмовлення позивача від його підписання, а також не зафіксовано факт такої відмови підписами понятих чи очевидців.
Також суд касаційної інстанції важжає законними посилання суду першої та апеляційної інстанції, на ту обставини, що відповідно до наказу № 2 від 30 грудня 2016 року ОСОБА_1 у період з 03 січня 2017 року по 17 січня 2017 року перебував у відпустці, натомість відповідачем не надано жодних доказів присутності позивача під час перевірки, крім складеного протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того, в протоколі та спірній постанові відповідачем не наведено, які саме дії ОСОБА_1 унеможливлювали доступ на місце будівництва осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, відповідач жодних доказів про виклик ОСОБА_1 для підписання протоколу, відібрання від нього пояснень при його складанні та роз`яснення йому прав і обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, не надав.
Судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що протокол про адміністративне правопрушення скеровано ОСОБА_1 20 січня 2017 року, а отримано 30 січня 2017 року, що фактично унеможливлює його прибуття для розгляду компетентним органом протоколу про адміністративне правопорушення 27 січня 2017 року.
Згідно зі статтею 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи постанову по справі про адміністративне правопорушення від 01.03.2017 посадовою особою не було з`ясовано чи вчинено адміністративне правопорушення, не перевірено з яких підстав позивач був відсутній під час перевірки на об`єкті будівництва та чи відмовляв останній посадовим особам інспекції у допуску до перевірки.
14.          Стосовно доводів касатора, що він не міг надати судам попередніх інстанцій акту перевірки від 12 січня 2017 року № 8/24/17-юр, матеріали якого враховувалися при винесенні постанови № 8/41-ф/пз від 01 березня 2017 року, та доказів скерування такого акта позивачу, оскільки такі документи відсутні у нього та відповідно до Акта приймання - передання № 70 від 06.06.2017 такі документи передано до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради, колегія суддів зазначає наступне.
Як вірно зазначено судом першої інстанції та не заперечувалось судом апеляційної інстанції статями 69, 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
Ухвалою про відкриття провадження у справі від 31 березня 2017 року відповідача зобов`язано подати суду у строк до 26 квітня 2017 року письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обгрунтовуються, а також всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, з приводу яких подано позов. Не зважаючи на це, представник відповідача не надав суду письмового заперечення на адміністративний позов та матеріалів, які були взяті ним до уваги при прийнятті постанови.
Отже, відповідач безпідставно не виконав свого законного обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення.
15.          Відтак, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанції, що відповідачем не надано доказів, які підтверджують обставини, викладені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, тоді як саме на нього законом покладено обов`язок доказування вини позивача у скоєні правопорушення.
16.          Таким чином суди першої та апеляційні інстанції дійшли обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області № 8/41-ф/пз від 01.03.2017 у справі про адміністративне правопорушення.
17.          Також колегія суддів Верховного суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що до повноважень адміністративного суду не належить закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Проте прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься відповідно до вимог ч. 1 ст. 222, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП до компетенції органу, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення, а не до компетенції суду при розгляді відповідно до вимог ст. 171-2 КАС України позовів з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки судом не вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності певної особи, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд має право визнати незаконними і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому, а зазначене свідчить про те, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення.
18.          Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.   
19.          Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
20.          З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
21.          Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
22.          Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області - залишити без задоволення. 
2.          Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року у справі № 457/424/17 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                                     С. Г. Стеценко
                                                                                                    Л. В. Тацій