УХВАЛА

30 березня 2020 року 
Київ
справа №263/5514/16-а
адміністративне провадження №К/9901/7586/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі                                 № 263/5514/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області  про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, - 
в с т а н о в и в:
Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень 29 квітня 2016 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області (надалі - позивач, Управління) з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області про скасування рішення від 12.04.2016 року № 74 як незаконне та зобов`язання провести перерахунок пенсії на підстави довідки прокуратури Донецької області від 15.02.2016 року № 18-57-137 в розмірі 90 % від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії.
Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 травня 2016 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області щодо неврахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , 90% від суми заробітної плати під час перерахунку розміру пенсії за вислугу років з 01 грудня 2015 року. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області №18-57-134 від 15.02.2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, та здійснити відповідні виплати недоотриманої суми пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , з розрахунку 90 % від заробітної плати, з урахуванням фактично виплачених коштів, починаючи з 01.12.2015 року.
Додатковою постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 вересня 2016 року ухвалено додаткове судове рішення, яким зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області №18-57-134 від 15.02.2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, та здійснити відповідні виплати недоотриманої суми пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , з розрахунку 90 % від заробітної плати без обмеження граничного розміру пенсії, з урахуванням фактично виплачених коштів, починаючи з 01.12.2015 року.
Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року апеляційну скаргу управління - задоволено, додаткову постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 8 вересня 2016 року - скасовано. У задоволенні позовних вимог - відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 11 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у цій справі залишено без змін.
Позивач звернувся до Першого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року за виключними обставинами. У заяві позивач просив за результатами перегляду скасувати постанову апеляційного суду та винести нову, якою додаткову постанову Жовтневого міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2016 року залишити в силі.
В обґрунтування необхідності перегляду рішення суду за виключними обставинами заявник зазначив, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволені позовних вимог виходив з того, що в Законі України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) відсутня норма, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, за частиною 20 статті 86 Закону, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а на дату звернення позивача до пенсійного органу (відповідача у справі) з заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури. Заявник зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 в справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Зазначеним рішенням Конституційного Суду України установлено, що частина 20 статті 86 Закону № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції. Таким чином, на думку заявника, його право на перерахунок пенсії, підтверджене Конституційним Судом України, що дає йому підстави для перегляду судового рішення за виключними обставинами.
Перший апеляційний адміністративний суд ухвалою від 17 лютого 2020 року відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі № 263/5514/16-а.
Не погодившись з судовим рішенням апеляційної інстанції, 14 березня 2020 року позивач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 263/5514/16-а та направити справу на новий судовий розгляд до Першого апеляційного адміністративного суду.
Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з частиною п`ятою статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що правові підстави для задоволення заяви позивача про перегляд у зв`язку з виключними обставинами постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року відсутні, оскільки наявність Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 в справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) на спірні правовідносини не може вплинути, тому що такі виникли до прийняття вказаного Рішення Конституційного Суду України, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.
Таким чином, станом на дату ухвалення постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами не були визнані неконституційними та були чинними в редакції, застосованій судом апеляційної інстанції.
Перший апеляційний адміністративний суд зазначив, що позивач може реалізувати передбачене частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VII право саме після              13 грудня 2019 року.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 не може змінювати правове регулювання правовідносин в даній справі, оскільки такі виникли до прийняття зазначеного рішення, а також, тому що в ньому відсутні положення, які б поширювали дію вказаного рішення Конституційного Суду України на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.
За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про перегляд за виключними обставинами постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі № 263/5514/16-а.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм матеріального і процесуального права не викликають сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись пунктом 5 частини 1, частини 2 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -
у х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 263/5514/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області  про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                Т. Г. Стрелець
Судді:                                                                                                    А. І. Рибачук  
                                                                                                    Л. В. Тацій