ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

22 травня 2020 року 
справа №211/7018/19 (2-а/211/108/19)
адміністративне провадження №К/9901/10798/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Ханової Р. Ф.,
суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,             

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2019 (суддя - Середня Н. Г.)
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 (судді - Шлай А. В., Баранник Н. П., Кругового О. О.) 
у справі № 211/7018/19
за позовом ОСОБА_1 
до Волинської митниці ДФС  
про скасування постанови про порушення митних правил, 

У С Т А Н О В И В:

11.11.2019 ОСОБА_1 (далі - позивач у справі, скаржник) звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС (далі - митний орган, відповідач у справі), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил  № 5611/20500/18, прийняту 24.10.2018 в. о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігатським Є. С., якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

04.12.2019 ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області адміністративний позов залишено без руху, через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом звернення до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Позивач на виконання вимог ухвали суду подав заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду, в якій вказує, що 24.10.2018 митний орган прийняв постанову, якою його визнано винним у порушенні митних правил, передбачених статтею 470 Митного кодексу України і накладено штраф у розмірі 8 500 грн. Однак 21.01.2019 він сплатив добровільний внесок у розмірі 8500 грн, тому очікував, що буде звільнений від відповідальності. 02.10.2019 позивач направив запит до відповідача з проханням надати інформацію, чи рахується за ним борг у розмірі 8500 грн. 01.11.2019 року з відповіді відповідача дізнався про те, що штраф не погашено. Зазначає, що право на звільнення від відповідальності при умові сплати добровільного внеску у сумі 8500 грн фактично з`явилось лише 25.11.2018 року, коли набули чинності відповідні зміни в законодавстві. А отже, вважає, що лише з відповіді на запит (01.11.2019) він дізнався про своє порушене право, тому просив поновити йому строк звернення до суду з позовом.

27.12.2019 Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалою відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку для звернення до адміністративного суду та повернув адміністративний позов на підставі частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

18.03.2020 Третій апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу позивача залишив без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Не погоджуючись з ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2019 та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 у справі № 211/7018/19, позивач подав касаційну скаргу на ці рішення.

У касаційні скарзі скаржник зазначає про те, що суди попередніх інстанцій всупереч принципів, встановлених статтями 2, 242 Кодексу адміністративного судочинства України, обмежили його доступ до правосуддя, не з`ясували всіх обставин справи, діяли упереджено, відхилили доводи про поважність причин пропуску строку звернення до суду. Позивач доводить, що без отримання відповіді від митного органу він не міг дізнатися, що його право на звільнення від адміністративної відповідальності є порушеним, адже він мав законні очікування на звільнення від неї 21.01.2019, коли сплатив добровільний внесок.

Відзив митного органу на касаційну скаргу позивача до Суду не надходив, що не перешкоджає касаційному перегляду судових рішень.

07.05.2020 Верховний Суд прийняв ухвалу, якою відкрив провадження за касаційною скаргою позивача, справу № 211/7018/19 витребував з суду першої інстанції.

19.05.2020 справа № 211/7018/19 надійшла на адресу Верховного Суду.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою статті 286 цього ж Кодексу встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно з частиною першою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Наслідки пропуску строку звернення до суду визначені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, частиною першою цієї статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд першої інстанції, перевіривши позовну заяву на предмет її відповідності встановленим процесуальним законом вимогам, визнав неповажними підстави наведені в заяві про поновлення строку та залишив позов без руху, надавши позивачу строк для надання заяви з зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суди попередніх інстанцій встановили, що спірна постанова № 5611/20500/18 прийнята уповноваженою посадовою особою Волинської митниці ДФС 24.10.2018, копія якої 14.11.2018 направлена на адресу ОСОБА_1 , про що свідчить супровідний лист ФОП-15263/20/03-70-20-03 від 26.10.2018 та список згрупованих поштових відправлень за формою № 3. 

Суди попередніх інстанцій, дослідивши тексти відповідей Волинської митниці ДФС на запити скаржника від 18.06.2019 та від 02.10.2019 про надання інформації про наявність чи відсутність боргу по сплаті штрафу, встановили, що позивачу було достовірно відомо про існування постанови № 5611/20500/18 від 24.10.2018. Цей факт не спростовується і самим позивачем.

Суд не приймає доводи скаржника, які ґрунтуються на прийнятті Верховною Радою України Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» від 08.11.2018 № 2612-VIII (набрав чинності 25.11.2018 та факті сплати ним 21.01.2019 добровільного платежу при розмитненні транспортного засобу в розмірі 8500 грн, оскільки ці обставини відбулися вже після спливу строку, встановленого для звернення до суду з цим позовом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Практика ЄСПЛ також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Надаючи правову оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначали, що поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У справі, що розглядається, позивач як під час звернення до суду, так і в апеляційній та касаційній скаргах не наводить будь-яких інших обставин і не надає відповідних доказів, які би свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з позовом.

Таким чином, позов подано з пропуском десятиденного строку на звернення до суду у спорах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, без поважних причин.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду та ухвалення оскаржуваних судових рішень, та їм була надана належна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не наведено.

За такого правового регулювання, предмета і підстави позову в даному адміністративному спорі, Верховний Суд встановив, що суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованих та законних висновків про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка та під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскаржених рішень судів відсутні.

Оскільки висновки суду першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні, то касаційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 у справі № 211/7018/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                    Р. Ф. Ханова

                                                                                                    І. А. Гончарова

                                                                                                    І. Я. Олендер