ПОСТАНОВА
Іменем України

06 травня 2020 року 
м. Київ
справа №619/2471/16-а
адміністративне провадження №К/9901/44013/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Стеценка С.Г., 
розглянувши у порядку письмового провадження  за наявними у справі матеріалами  у касаційній інстанції адміністративну справу № 619/2471/16-а
за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області (далі - Управління ПФУ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 24.10.2016, ухвалену у складі головуючого судді Нечипоренко І.М. та 
ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Спаскіна О.А., суддів     Дюкарєвої С.В., Сіренко О.І., -
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ 
1. 15.07.2016 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:
визнати неправомірними дії Управління ПФУ щодо відмови в призначенні їй пенсії державного службовця за віком;
скасувати рішення Управління ПФУ від 07.06.2016 про відмову у призначенні їй пенсії державного службовця;
зобов`язати Управління ПФУ призначити і виплачувати їй з 03.06.2016 пенсію державного службовця за віком, відповідно до вимог статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон про держслужбу 1993 року; Закон № 3723-XII, відповідно) у розмірі 60% суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Позов ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що з урахуванням положень статті 22 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016, вона має право на призначення та виплату пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон про держслужбу 2015 року; Закон № 889-VIII, відповідно), оскільки займає посаду судді, яка є посадою державного службовця.
2. Дергачівський районний суд Харківської області постановою від 24.10.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017, відмовив у задоволенні позовних вимог.
3. 25.02.2017 ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить  скасувати постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 24.10.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 у справі                    № 619/2471/16-а, ухвалити нове рішення - про задоволення  позовних вимог.
4. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 10.04.2017 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.
5. 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.
6. Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
7. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 КАС України).
8. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 14.06.2019 №745/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Анцупової Т.О. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №13), що унеможливлює її участь у розгляді даної справи.
9. Протоколом розподілу справи від 18.06.2019 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Рибачук А.І.- головуючий суддя, судді: Бучик А.Ю.,         Стеценко С.Г.
10. Ухвалою судді Верховного Суду від 19.06.2019 прийнято зазначену справу до провадження.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. У справі, яка розглядається суди встановили, що ОСОБА_1 працювала на посаді судді Жовтневого районного суду м. Харкова з 24.07.2006.
03.06.2016 ОСОБА_1 звернулася до Управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком як державному службовцю відповідно до Закону про держслужбу 1993 року.
Рішенням Управління ПФУ від 07.06.2016 позивачу за її заявою від 03.06.2016 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до Закону № 3723-XII, оскільки відповідно до підпункту 12 пункту 3 статті 3 Закону про держслужбу 2015 року його дія не поширюється на суддів.
При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки позивача, її загальний стаж роботи становить 38 років 3 місяці 29 днів, з них:
стаж судді - 9 років 10 місяців 10 днів;
стаж прокурора - 4 роки 5 місяців 8 днів;
стаж держаної служби 9 років 4 місяці 3 дні.
Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 № 1515-VIII «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 звільнено з посади судді Жовтневого районного суду міста Харкова у зв`язку із поданням заяви про звільнення з посади судді за власним бажанням.
Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що враховуючи приписи пункту 12 статті  3 Закону №889-III та той факт, що на момент звернення до Управління ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону           № 3732-ХІІ ОСОБА_1 працювала на посаді судді і стаж роботи державного службовця позивачки складав лише 9 років 4 місяці 3 дні, вона не мала права на призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону про держслужбу 1993 року.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
13. Касаційна скарга мотивована, зокрема тим, що суди попередніх інстанції безпідставно зазначили про наявність у неї лише 9 років 4 місяців та 3 днів - стажу державної служби, не врахувавши та не надавши правової оцінки тому, що згідно із Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (далі - Порядок № 229) до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах суддів та прокурорів. 
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
14. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України [в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справі»; (далі - Закон № 460-IX)], колегія суддів виходить із такого.
15. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
16. На час виникнення спірних відносин, принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначалися Законом № 889-VIII.
17. Разом з цим, відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон про держслужбу 1993, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
18. Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону 1058-IV, у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
19. Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
20. Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
21. Так, статтею 25 Закону № 3723-XII передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.
22. Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби. До стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону № 3723-XII, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців, зокрема, на посадах суддів.
23. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби» затверджений новий Порядок обчислення стажу державної служби, яким стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону № 889-VIII та до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах суддів та прокурорських посадах.
24. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
25. Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки позивача загальний стаж роботи становить 38 років 3 місяці 29 днів, з них: стаж судді - 9 років 10 місяців 10 днів; стаж прокурора - 4 роки 5 місяців 8 днів; стаж держаної служби 9 років 4 місяці 3 дні.
26. Разом з цим, колегія суддів зазначає, що з урахуванням стажу роботи позивача на прокурорських посадах - 4 роки 5 місяців 8 днів та стажу судді - 9 років 10 місяців 10 днів, станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) позивач мала більше 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
27. Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що вона не має право на отримання пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723-ХІІ, відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII. Відтак їх рішення підлягають скасуванню.
28. Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
29. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.
30. Разом з цим, колегія суддів зазначає, що саме територіальний орган Пенсійного фонду України уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, зокрема розраховувати стаж, перевіряти чи досягнуто відповідний пенсійний вік, у свою чергу, суд не може підміняти пенсійний орган на свій розсуд розраховувати спеціальний страховий стаж позивача. 
31. Ухвалюючи оспорюване рішення Управління ПФУ виходило лише із того, що відповідно до підпункту 12 пункту 3 статті 3 Закону про держслужбу 2015 року його дія не поширюється на суддів, не досліджуючи питання стажу та віку.
32. Таким чином, прийняте відповідачем рішення про відмову у задоволенні заяви позивачки, не можна вважати таким, яке прийнято на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.
33. З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення суб`єкт владних повноважень діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами, чим порушив права та законні інтереси позивача, тому з метою ефективного захисту порушених прав позивача, правильним способом захисту в контексті даних відносин буде визнання неправомірними дій Управління ПФУ щодо відмови в призначенні позивачу  пенсії державного службовця за віком, скасування рішення Управління ПФУ від 07.06.2016 про відмову у призначенні їй пенсії державного службовця та зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду України  повторно розглянути заяву позивача від 03.06.2016 про призначення їй пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону про держслужбу 1993 року.
34. Відповідно до частини першої статті  351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
35. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
36. За таких обставин, коли суди повно і правильно встановили обставини справи, проте неправильно тлумачили закон, який підлягав застосуванню, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог шляхом визнання неправомірними дій Управління ПФУ щодо відмови в призначенні позивачу  пенсії державного службовця за віком, скасування рішення Управління ПФУ від 07.06.2016 про відмову у призначенні їй пенсії державного службовця та зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду України  повторно розглянути заяву позивача від 03.06.2016 про призначення їй пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону про держслужбу 1993 року.
37. Також колегія суддів зазначає, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив (стаття 52 КАС України).
38. З урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» необхідно здійснити заміну відповідача у цій справі на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -    
ПОСТАНОВИВ:
Замінити відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області (правонаступником якого було Дергачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України) на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити частково.
Постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 24.10.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 у справі №619/2471/16-а скасувати. Ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу».
Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області від 07.06.2016 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від  03.06.2016 про призначення їй пенсії державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» з урахування пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу».
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
А.І. Рибачук
А.Ю. Бучик 
 С.Г. Стеценко ,
Судді Верховного Суду