Ухвала
 
13 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 628/4220/15-ц
провадження № 61-3022ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області 
від 07 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду 
від 19 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моначинівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру в Харківській області, ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз», про встановлення факту користування земельною ділянкою та визнання права власності на земельну ділянку в порядку набувальної давності,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 07 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року.
Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2020 року визнано наведені в клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне скарження підстави неповажними, касаційну скаргу залишено без руху. Запропоновано скаржнику надати відповідні докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, зазначити підставу (підстави), передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга, а також сплатити судовий збір. Попереджено про наслідки невиконання вказаної ухвали.
У квітні 2020 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду 
від 03 березня 2020 року від ОСОБА_1 надійшла уточнена касаційна скарга, в якій скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень та додає квитанцію про сплату судового збору.
В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року отримано 16 січня 2020 року, що підтверджується копією конверта та супровідного листа Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2019 рок щодо направлення копії постанови від 19 грудня 2019 року на адресу скаржника, а також інформацією щодо направлення поштових відправлень УДППЗ «Укрпошта», з вказівкою часу приймання та отримання, згідно з номером ідентифікатора поштового відправлення.
Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити.
Разом з тим, як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме - застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
ОСОБА_1 вказує справу № 524/1520/17 та зазначає, що на момент розгляду апеляційної скарги у даній справі, Верховним Судом вже була сформована практика розгляду позовів у подібних правовідносинах.
Проте, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень справа № 524/1520/17 розглянута судом першої інстанції по суті.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України укасаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Оскільки в касаційній скарзі не зазначено постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваних судових рішеннях, ОСОБА_1 необхідно подати до суду касаційної інстанції уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити підставу (підстави), передбачену (передбачені) пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.
Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Оскільки заявник не зазначив постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваних судових рішеннях, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги та повідомити про це заявника.
Керуючись статтями 127, 390 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 07 серпня 2019 року та постанови Харківського апеляційного суду 
від 19 грудня 2019 року.
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги в частині зазначення підстави, на якій подається касаційна скарга, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                          І. М. Фаловська