Ухвала    
 
23 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 629/4237/19
провадження № 61-4767ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                Курило В. П.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 31 січня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» (далі - ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод»), в якому просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 - заборгованість з виплати заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу та заборгованість за весь час затримки виплати у розмірі 110 562,85 грн; на користь ОСОБА_2 - заборгованість з виплати заробітної плати, вихідну допомогу та заборгованість за весь час затримки виплати у розмірі                               91 478,19 грн; на користь ОСОБА_3 - заборгованість з виплати заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу та заборгованість за весь час затримки виплати у розмірі 97 074,98 грн;  на користь ОСОБА_4 - заборгованість з виплати заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу та заборгованість за весь час затримки виплати у розмірі 64 171,70 грн.
 
У ході розгляду справи представник позивачів уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивачів заборгованість з виплати заробітної плати на підставі довідки відповідача, актуальної станом на                       30 вересня 2019 року та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні також станом на зазначену дату.
 
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від                              01 жовтня 2019 року позов задоволено.
Стягнуто з ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» на користь   ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати та вихідної допомоги в сумі 87 419,67 грн з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України, та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку за період з 17 липня 2019 року по 30 вересня 2019 року в сумі                   25 274,64 грн з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.
Стягнуто з ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» на користь   ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати та вихідної допомоги в сумі 80 311,24 грн з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів і зборів, передбачених законодавством України, та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку за період з 17 липня 2019 року по 30 вересня 2019 року в сумі                   23 179,02 грн з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.
Стягнуто з ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» на користь   ОСОБА_3 заборгованість із заробітної плати та вихідної допомоги в сумі 88 745,11 грн з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів і зборів, передбачених законодавством України, та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку за період з 17 липня 2019 року по 30 вересня 2019 року в сумі 24 979,96 грн з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.
Стягнуто з ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» на користь          ОСОБА_4 заборгованість із заробітної плати та вихідної допомоги в сумі                  60 154,17 грн з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України, та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку за період з                      17 липня 2019 року по 30 вересня 2019 року в сумі 16 338,84 грн з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.
Постановою Харківського апеляційного суду від 31 січня 2020 року рішення  Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року залишено без змін.
 
10 березня 2020 року (згідно з відміткою на поштовому конверті)                                        ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулисьдо Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 31 січня 2020 року.  
 
В касаційній скарзі заявники просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на                  01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову у даній справі становить 406 402,65 грн (112 694,31 + 103 490,26 + 113 725,07 + 76 493,01), яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн * 250 = 525 500 грн).
 
Отже, зазначена справа не підлягає касаційному оскарженню.
Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню.
Разом із тим, Касаційний цивільний суд вважає, що наведені заявниками обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасників справи, які подають касаційну скаргу.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 31 січня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                             Є. В. Коротенко
 
                                                                                                   А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                    В. П. Курило