Номер провадження: 33/813/604/20
Номер справи місцевого суду: 505/141/20 
Головуючий у першій інстанції Павловська Г. В. 
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Ващенко Л.Г., одноособово, за участі секретаря Дубрянської Н.О., з участю ОСОБА_1 і його представника, розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 квітня 2020 року в адміністративній справі про притягнення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 
до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02.04.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень на користь держави та з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, суд стягнув із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 гривень.
ОСОБА_1 не погодився із постановою суду від 02.04.2020 року і 11.04.2020 року, через пошту, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду від 02.04.2020 року скасувати, закрити провадження у справі з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає: 
В матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 093881 від 10.01.2020 року, який не відповідає вимогам ст. ст. 254 ч.2, 256 КУпАП. Під час складання поліцейським протоколу він заперечував скоєння адміністративного правопорушення посилаючись на те, що транспортним засобом не керував, оскільки ним керувала інша особа, при цьому він також просив поліцейського вказати у протоколі особу, яка керувала транспортним засобом в якості свідка та опитати її, але йому було безпідставно відмовлено. Поліцейський зазначив у протоколі двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яких зупинив під час складання протоколу, які начебто своїми підписами засвідчили факт відмови від дачі пояснень. У той же час другий примірник протоколу йому не вручався і він не відмовлявся від його отримання, навпаки просив видати його.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).
Виходячи зі змісту протоколу серії ОБ № 093881 від 10.01.2020 року, начебто 10.01.2020 року о 21 годині 35 хвилин по вул. Соборній в м. Подільськ Одеської області, він керував автомобілем марки «ВАЗ 2104» № НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Однак у протоколі та в матеріалах справи відсутні будь-які докази того що, він керував транспортним засобом, тобто поліцейськими не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт керування транспортним засобом, або іншого порушення правил дорожнього руху, що стало підставою для проведення медичного огляду на стан сп`яніння.
В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_4 , яка пояснила, що 10.01.2020 року вона та ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі зробили зупинку не доїжджаючи до меблевої фабрики біля заводу «Ремонтник» по вул. Соборній в м. Подільськ Одеської області, у неї були водійський права, а техпаспорт на автомобіль відсутній, за кермом автомобіля знаходилась вона. 
Суд критично оцінив пояснення свідка ОСОБА_4 з підстав того, що свідок ОСОБА_5 стверджував, що ОСОБА_4 знаходилась не за кермом автомобіля, а на задньому пасажирському сидінні. У той же час слід звернути увагу на те, що ніхто зі свідків, у тому числі поліцейські, не заперечували той факт, що свідок ОСОБА_4 їхала у транспортному засобі, який зупинили поліцейські та була присутня при складанні протоколу.
Дійсно, у показах свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є суттєві протиріччя в частині того хто саме керував транспортним засобом, але суд вказанні протиріччя не усунув і безпідставно надав превагу показам поліцейського ОСОБА_5 , який складав протокол та є зацікавленою особою. Будь-яких об`єктивних даних, окрім пояснень поліцейського, не має.
Таким чином критична оцінка суду показів свідка ОСОБА_4 ґрунтуються не на фактичних обставинах справи, які повинні бути підтвердженні належними та допустимими доказами, а на суб`єктивній думці судді, що є не припустимим. Наведені у постанові суду докази не спростовують його пояснення та пояснення свідка ОСОБА_4 , що транспортним засобом керувала ОСОБА_4 , а не він.
Для об`єктивної сторони вказаного правопорушення транспортний засіб мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останнє рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу навіть із ввімкненим двигуном, склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.
Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення адміністративного порушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266КУпАП, а також затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.
У протоколі серії ОБ № 093881 від 10.01.2020 року не зазначено, що працівники патрульної поліції взагалі пропонували йому пройти на місці зупинки огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, які мають свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку.
В його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КпАП України, оскільки він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а працівники поліції не пропонували йому пройти тест на місці зупинки, не зазначено про це і у протоколі та в поясненнях свідків.
Пунктом 12 Розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп ’яніння» визначено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Для того щоб зробити висновок, що він знаходився в стані наркотичного сп`яніння необхідно було відібрати біологічні зразки, провести дослідження, та за їх результатами зробити висновок. Відсутність вказаної інформації викликає сумніви щодо об`єктивності результатів проведеного токсикологічного дослідження. Під час проведення медичного огляду будь які біологічні зразки для дослідження не відбиралися.
Пунктом 17 Розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння» визначено, що Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запису вищезазначеному висновку.
У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного сп`яніння не зазначено, що йому було повідомлено про результати медичного огляду. За відсутності вказаних відомостей, є підстави стверджувати, що огляд на стан сп`яніння проведено з порушення правил та прав особи, відносно якої проводився огляд.
Пунктом 20 Розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння» визначено, що висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. У висновку що до результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного сп`яніння не зазначено, що йому було видано другий примірник висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння.
Вказані обставини, у своїй сукупності, дають підстави до висновку про недоведеність того, що він у зазначений в протоколі час та місці дійсно керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Постанова суду першої інстанції від 02.04.2020 року підлягає скасуванню з таких підстав.
Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 ч.1 КУпАП).
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 254 КУпАП).
Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями соби, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису…. (ст. 251 ч.1 КУпАП).
З матеріалів справи вбачається наступне.
11.01.2020 року складений протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №093881 про те, що 10.01.2020 року о 21 год. 35 хв. в м. Подільськ по вул. Соборна водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2104 № НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився у Подільській ОСОБА_6 , висновок медзакладу на стан сп`яніння №6, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху (далі-Правила), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Свідки: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , до протоколу додаються: УУПС «Цунамі», висновок медичного огляду (а.с.3,6,9).
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.01.2020 року КНП Подільської міської лікарні Подільської міської ради вбачається, що о 23 годині 55 хвилин 10.01.2020 року ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.6).
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ст. 130 ч.1 КУпАП).
Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.2.9 «а» Правил).
Суд першої інстанції, обґрунтовуючи наявність складу адміністративного правопорушення в діях  ОСОБА_1  за ч.1 ст. 130 КУпАП виходив з пояснень свідків ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5  та ОСОБА_2 , а також протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №093881 від 11.01.2020 року, письмових пояснень  ОСОБА_8 ,  ОСОБА_3  та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 6 від 10.01.2020 року. Суд  зазначив, що критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_4  щодо того, що саме вона 10.01.2020 року знаходилась за кермом автомобіля ВАЗ 2104 через те, що її пояснення не долучені до протоколу, а свідок  ОСОБА_5  пояснив, що ОСОБА_4  знаходилась на задньому пасажирському сидінні, а не за кермом автомобіля(а.с.51,52).
Між тим, свідок ОСОБА_4 , допитана судом у судовому засіданні 10.01.2020 року пояснила, що автомобіль ВАЗ 2104 № НОМЕР_3 зупинився не доїжджаючи до меблевої фабрики біля заводу «Ремонтник» по вул. Соборній в м. Подільськ, у неї були водійські права, за кермом автомобіля знаходилась вона. Через деякий час попереду них зупинилось авто поліцейських, а коли ОСОБА_1 підійшов до поліцейських, під час їхньої бесіди працівник поліції попросив ОСОБА_1 пред`явити посвідчення водія і викликав додатковий екіпаж поліції. 
Свідок ОСОБА_5 , працівник поліції, пояснив, що 10.01.2020 року він складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП. В цей день о 23:30 йому зателефонував поліцейський ОСОБА_9 , який попросив під`їхати на вул. Соборна в м. Подільськ до заводу «Ремонтник» для надання допомоги та складання протоколу. Поліцейський ОСОБА_9 , який зупиняв автомобіль, казав, що саме ОСОБА_1 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ 2104. 
Свідок ОСОБА_2  пояснив суду, що в січні 2020 року його запросили в якості свідка для складання протоколу стосовно ОСОБА_1 , якого зупинили працівники поліції за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.
Зважаючи на покази свідків в суді першої інстанції, слід зазначити, що свідок ОСОБА_5 знає зі слів поліцейського ОСОБА_9 , що останній 10.01.2020 рокузупиняв автомобіль ВАЗ 2104 і казав свідку, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем. Свідок ОСОБА_2 був запрошений працівником поліції ОСОБА_5 лише для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 . 
Тобто, ні свідок ОСОБА_5 , ні свідок ОСОБА_2 , не є очевидцями того, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №093881 від 11.01.2020 року, що ОСОБА_1 , 10.01.2020 року о 21 годині 35 хвилин в м. Подільськ по вул. Соборна керував автомобілем ВАЗ 2104 № НОМЕР_2 .
Разом з тим, свідок  ОСОБА_4 , допитана у судовому засіданні, стверджувала, що 10.01.2020 року вона знаходилась в автомобілі ВАЗ 2104 № НОМЕР_3 в той час, коли автомобіль зупинився не доїжджаючи до меблевої фабрики біля заводу «Ремонтник» по вул. Соборній в м. Подільськ, у неї на той час були водійський права і за кермом автомобіля в цей час знаходилась саме вона.
Покази свідка ОСОБА_4 належним чином не спростовані.
ОСОБА_1 визнає факт того, що 10.01.2020 року він знаходився в салоні автомобіля ВАЗ 2104 № НОМЕР_3 , яким керувала ОСОБА_4 у той час, коли автомобіль зупинився не доїжджаючи до меблевої фабрики біля заводу «Ремонтник» по вул. Соборній в м. Подільськ, заперечує факт керування автомобілем в цей час і фактично визнає факт знаходження в стані алкогольного сп`яніння.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 ч.1 КУпАП).
Постанова суду щодо змісту та обґрунтованості не відповідає вимогам ст. 251, 252 КУпАП.
Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
Матеріали адміністративної справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів того, що 10.01.2020 року о 21 годині 35 хвилин в м. Подільськ Одеської області по вул. Соборна ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2104 № НОМЕР_2 .
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.01.2020 року, з якого вбачається, що о 23 годині 55 хвилин 10.01.2020 року ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, не є достатнім доказом для ствердження того, що ОСОБА_1 10.01.2020 року о 21 годині 35 хвилин в м. Подільськ Одеської області по вул. Соборна керував автомобілем ВАЗ 2104 № НОМЕР_2 .
Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).
ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).
Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч ст. 245 КУпАП, не сприяв своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи, не надав належної оцінки наявним у справі доказам. 
Доводи ОСОБА_1 у скарзі, що матеріали справи не містять доказів щодо його винних дій у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, прийняті до уваги і є підставою для скасування постанови суду.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).
Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність та обгрунтованість винесеної постанови і приймає, у тому числі, рішення про скасування постанови та закриття провадження у справі (ст. 293 КУпАП).
Приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 квітня 2020 року – скасувати.
Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з підстав п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова  суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 12.06.2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко