Справа № 760/330/20                                                                                          Головуючий в суді І інстанції - Зелінська М.Б.
Провадження № 33/824/1398/2020                                                                     Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
 
 12 травня 2020 року                                                                                                  м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.
 
секретар:                                                                                                     Ганжа В.В.
за участю:
прокурора                                                                                                   Корнієнка О.О.       
                        
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року, якою об`єднано в одне провадження справи, відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме справа №760/330/20 та справа №760/350/20, присвоївши єдиний унікальний номер справи №760/330/20, та визнано винним:
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,-
 
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та закрито провадження у справі в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення,- 
В С Т А Н О В И В :
                
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №13 від 09.01.2020 року, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника автомобільного гаража Київського квартирно-експлуатаційного управління, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 даного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, 25.04.2018 року подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП (справа №760/330/20; провадження №3/760/1232/20).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №14 від 09.01.2020 року, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника автомобільного гаража Київського квартирно-експлуатаційного управління, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 1 ч.2 ст.45 даного Закону, 13.02.2019 року фактично припинивши виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 18.03.2019 року несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП. (справа №760/350/20; провадження №3/760/1242/20).
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року об`єднано в одне провадження справи, відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме: справа №760/330/20; провадження №3/760/1232/20 та справа №760/350/20; провадження №3/760/1242/20, слід об`єднати в одне провадження, присвоївши єдиний номер справи №760/330/20, провадження № /760/1232/20. Визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та  закрито провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року в частині визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. В іншій частині оскаржувану постанову залишити без змін.
В обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд помилково дійшов висновку, що у разі закриття провадження у справі слід обов`язкового встановлювати вину особи. 
Так, апелянт зазначає, що у консультативному висновку Вищого адміністративного суду України передбачено, що «крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення вини зазначених у цій частині статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у тому числі й вини особи у його вчиненні. Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами ст.284 КУпАП рішення, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається».
Окрім того, 08.04.2020 надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги без його участі.
 
Заслухавши доповідь судді,
думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін,
дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до наступних висновків.
 
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані в повному обсязі.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується наявними доказами у справі.
Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження по справі, оскільки момент виявлення правопорушення є 09.07.2020, тому строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення сплинув.
На противагу доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд помилково дійшов висновку, що у разі закриття провадження у справі слід обов`язкового встановлювати вину особи, апеляційний суд зазначає, що закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підлягає під ознаками адміністративного правопорушення, оскільки для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі у зв`язку зі спливом цього строку необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення. Крім того статтею 38 КУпАПпередбачені не строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, а строки накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до п.5 Листа ВССУ від 22 травня 2017 року, якщо на момент розгляду справи в суді закінчився строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності в її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі. Тобто, пріоритет повинен мати п.1 ч.1 ст.277, а не п.7 вказаної адміністративно-правової норми. Справа про адміністративне правопорушення може бути закрита у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків накладення адміністративного стягнення лише щодо особи, визнаної судом винуватою у його вчиненні. Відсутність події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП і закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених у ст.38 КУпАП, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, є окремими підставами для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Це означає, що в кожному конкретному випадку суд повинен спочатку вирішити питання про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і лише після цього вирішити питання про накладення адміністративного стягнення.
Із наведеного вбачається, що закриття справи у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи в суді строку накладення адміністративного стягнення передбачає встановлення винуватості особи у вчиненні правопорушення.
Окрім того, посилання ОСОБА_1 на консультативний висновок Вищого адміністративного суду України, а саме, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється, на думку апеляційного суду є безпідставними, оскільки даний висновок зроблений для справ, які підсудні адміністративним судам України. 
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, в апеляційній скарзі не наведено.
З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_1 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 11 лютого 2020 року відповідають фактичним обставинам справи і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.М. Рудніченко