Ухвала
04 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 171/1896/19
провадження № 61-6939ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року у складі судді Чумак Т. А. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 березня 2020 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», третя особа - Комунальне підприємство «Зеленодольський міський водоканал», про захист прав споживачів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У жовтні 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» (далі - АТ «Дніпропетровськгаз»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (далі - ТОВ «Дніпропетровськгаз збут»), третя особа - Комунальне підприємство «Зеленодольський міський водоканал» (далі - КП «Зеленодольський міський водоканал»), про захист прав споживачів.
 
Позов мотивували тим, що вони є власниками квартир, що розташовані у будинку АДРЕСА_1 , та споживачами послуг АТ «Дніпропетровськгаз» з розподілу природного газу для побутових споживачів, згідно з укладеним типовим договором розподілу природного газу споживачам. 
 
Постачання природного газу позивачам здійснює ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», яке нараховує вартість послуг з газопостачання, а позивачі сплачують його в повному обсязі, при цьому до 01 січня 2017 року нарахування вартості вказаних послуг здійснювалося ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» згідно з постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 23 березня 2016 року 
№ 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». 
 
01 січня 2017 року ПАТ «Дніпропетровськгаз» встановило загально будинковий вузол обліку газу для комерційного обліку споживання природного газу мешканцям будинку АДРЕСА_1 , а у зв`язку з чим ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» почало нараховувати вартость послуг з газопостачання відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, що затверджений постановою КМУ від 16 травня 2002 року № 620 (в редакції постанови від 27 січня 2016 року № 46).
 
Посилаючись на те, що зазначені дії відповідачів є незаконними, оскільки не було складено акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, точка обліку не була визначена, тобто не було вихідних даних для розрахунку проекту, що свідчить про те, що ПАТ «Дніпропетровськгаз» не міг розробити проект та не мав права здійснювати монтаж загально будинкового приладу обліку. Крім того, ПАТ «Дніпропетровськгаз» проект встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу взагалі не було складено, позивачі просили: визнати незаконним встановлений ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 27 грудня 2016 року режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу; зобов`язати ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 27 грудня 2016 року поновити, як побутовим споживачам природного газу, режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою КМУ від 27 лютого 2019 року № 143; 
зобов`язати ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 27 грудня 2016 року здійснити перерахунок, як побутовим споживачам вартості послуг з газопостачання, відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 
23 березня 2016 року № 203, за період з 26 грудня 2016 року по 09 серпня 
2018 року, а також відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2019 року № 143, за період з 09 серпня 2018 року по 11 грудня 2019 року; зобов`язати ПАТ «Дніпропетровськгаз» у строк до 
01 січня 2021 року здійснити за власний рахунок встановлення позивачам індивідуальних газових лічильників, як побутовим споживачам, що проживають у будинку АДРЕСА_1 .
 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень 
 
Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 
11 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 березня 2020 року, позовні вимоги задоволено. 
 
Визнано незаконним встановлений ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 27 грудня 2016 року режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу. 
 
Зобов`язано ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 27 грудня 2016 року поновити побутовим споживачам природного газу режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою КМУ від 27 лютого 2019 року 
№ 143.
 
Зобов`язано ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 27 грудня 2016 року здійснити перерахунок, як побутовим споживачам вартості послуг з газопостачання, відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою КМУ від 23 березня 2016 року 
№ 203, за період з 26 грудня 2016 року по 09 серпня 2018 року, а також відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою КМУ від 27 лютого 2019 року 
№ 143, за період з 09 серпня 2018 року по 11 грудня 2019 року. 
 
Зобов`язано АТ «Дніпропетровськгаз» у строк до 01 січня 2021 року здійснити за власний рахунок встановлення позивачам індивідуальних газових лічильників, як побутовим споживачам, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», у якій заявник просив рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 березня 2020 року, скасувати, і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга містить посилання на те, що судове рішення підлягає касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
За змістом пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом спору у даній справі є захист прав споживачів шляхом визнання незаконними дій щодо зміни норми використання природного газу, зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з газопостачання та визнання права на забезпечення та встановлення споживачам індивідуальних газових лічильників. 
 
Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону і окремого визнання її такою не потребує. 
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Щодо доводів касаційної скарги про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес
 
Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не урахували правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 161/15083/16-ц є безпідставними, оскільки вони ухвалені за інших встановлених судами фактичних обставин справи.
 
Оскаржувані судові рішення ухвалено відповідно до правових висновків висловлених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 
2018 року у справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347цс18) та постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 20 лютого 2019 року у справі № 212/5712/17 (провадження № 61-116св19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 214/5776/17 (провадження № 61-13554св19), від 04 березня 2020 року у справі № 211/2131/18 (провадження № 61-22726св19) та від 17 квітня 
2020 року у справі № 215/2712/18 (провадження № 2509св20).
 
Ураховуючи наведене, відсутні підстави вважати, що розгляд касаційної скарги ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Щодо доводів заявника про те, що справа має значний суспільний інтерес, Верховний Суд зазначає що це поняття є оціночним та потребує належного обгрунтування, яке зокрема передбачає зацікавленість широкого кола осіб у вирішенні справи. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що дана справа становить значний суспільний інтерес.
 
Доводи касаційної скарги про те, що судами помилково віднесено справу до категорії малозначних є неспроможними, з огляду на положення пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України, за змістом якого, малозначними є справи про захист прав споживачів, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 
07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 5 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року у складі судді Чумак Т. А. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 березня 2020 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», третя особа - Комунальне підприємство «Зеленодольський міський водоканал», про захист прав споживачів, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:        	Г. І. Усик     І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак