Ухвала                                                 
18 березня 2020 року
м. Київ
справа № 562/1653/17
провадження № 61-28410св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - комунальне підприємство «Міське Будинкоуправління»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву комунального підприємства «Міське Будинкоуправління» про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом комунального підприємства «Міське будинкоуправління» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою комунального підприємства «Міське будинкоуправління» на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області 
від 09 жовтня 2017 року у складі судді Гордійчук С. О.,
ВСТАНОВИВ: 
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2017 року комунальне підприємство «Міське Будинкоуправління» (далі - КП «Міське Будинкоуправління») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користувалися послугами комунального підприємства, проте у добровільному порядку розрахунки за надані послуги не здійснювали, внаслідок чого за період з 01 серпня 2012 року по 30 червня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 2 670 грн 55 коп., а тому повинні сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних з простроченої суми.
Посилаючись на викладене та з урахуванням уточнених позовних вимог, 
КП «Міське Будинкоуправління» просило суд стягнути солідарно з 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 
2 670 грн 55 коп., 1 471 грн 40 коп. інфляційних втрат та 234 грн 08 коп. - 
3 % річних від простроченої суми заборгованості.
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 липня 2017 року у задоволенні позову КП «Міське Будинкоуправління» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду КП «Міське Будинкоуправління» подало апеляційну скаргу. 
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 15 вересня 2017 року у задоволенні заяви КП «Міське Будинкоуправління» про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу КП «Міське Будинкоуправління» на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області залишено без руху, зокрема для сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 760 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2017 року апеляційну скаргу КП «Міське Будинкоуправління» визнано неподаною та повернуто заявнику.
Постановою Верховного Суду від 23 січня 2019 року касаційну скаргу 
КП «Міське будинкоуправління» задоволено. Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2017 року скасовано, справу передано до цього суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Короткий зміст вимог заяви
У червні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява КП «Міське будинкоуправління», у якій воно просить ухвалити додаткове рішення, яким провести розподіл судових витрат, стягнувши з ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 на його користь 800 грн з кожного за подання касаційної скарги. 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог підпункту в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Згідно із пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ураховуючи те, що постановою Верховного Суду від 23 січня 2019 року справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, розподіл судових витрат суд не здійснює.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19) та від 04 грудня 2019 року у справі 
№ 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19).
Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви комунального підприємства «Міське Будинкоуправління» про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом комунального підприємства «Міське будинкоуправління» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою комунального підприємства «Міське будинкоуправління» на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області 
від 09 жовтня 2017 року відмовити.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк