ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 489/2349/17
 
провадження № 61-35496 св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Головуючого - Крата В. І., 
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Коротенка Є. В.
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення        учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє на підставі доручення в інтересах Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу, на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року в складі колегії суддів Колосовського С. Ю., Локтіонова О. В., Ямкова О. О.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу та просила скасувати наказ про звільнення, поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати 10 000 грн за завдану моральну шкоду.
 
В обґрунтування вимог позову ОСОБА_1 зазначала, що наказом директора ліцею від 26 квітня 2017 року № 55-к/тр вона звільнена з посади керівника фізичного виховання за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. 
 
Уважала звільнення незаконним, оскільки вона була відсутня на робочому місці більше трьох годин із поважних причин, про які завчасно повідомила керівництво, а саме відвідувала спартакіаду та підвищувала свою кваліфікацію.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довела в установленому законом порядку, що була відсутня на роботі з поважних причин, а тому дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосоване до неї з дотриманням вимог законодавства.
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду 
 
Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 07 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.
 
Визнано незаконним та скасовано наказ директора Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу №55к/тр від 26 квітня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 із посади керівника фізичного виховання у зв`язку з прогулом без поважних причин за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України та поновлено її на вказаній посаді з 26 квітня 2017 року.
 
Стягнуто з Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу на користь ОСОБА_1 42 547,06 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27 квітня 2017 року по 04 жовтня 2017 року, а також 200 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. 
 
Апеляційний суд виходив із того, що за встановлених обставин застосування крайнього заходу дисциплінарної відповідальності є незаконним.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
02 листопада 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга на вказане судове рішення. 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі. В задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року відмовлено.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2020 року дана справа призначена до судового розгляду. 
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову апеляційного суду як таку, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Відзив на касаційну скаргу
 
Відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходив. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що з 03 вересня 2015 року ОСОБА_1 працювала в Миколаївському професійному ліцеї торгівлі та ресторанного сервісу на посаді керівника фізичного виховання.
 
21 квітня 2017 року з 09-00 год. до 14-00 год. ОСОБА_1 брала участь у V обласній Спартакіаді серед інвалідів праці «Сила духу», в зв`язку з чим була відсутня на роботі більше трьох годин.
 
Між організатором Спартакіади та Миколаївським професійномим ліцеєм торгівлі та ресторанного сервісу не було домовленості про участь ОСОБА_1 у цьому заході.
 
Свою відсутність у вказаний день і час на роботі позивач не узгодила з директором Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу, якому безпосередньо підпорядковується відповідно до пункту 1.5 посадової інструкції.
 
У письмових поясненнях щодо причин відсутності на робочому місці            21 квітня 2017 року ОСОБА_1 зазначила, що здійснила про це запис у журналі реєстрації виходу з території, попередила заступника з виховної роботи та з`явилася на роботу в 14-20 год. і провела урок згідно з розкладом.
 
Наказом директора ліцею від 26 квітня 2017 року № 55-к/тр позивач звільнена з посади на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. 
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.
 
Відповідно до статті 43 Конституції України, статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення, сприяння у збереженні роботи. Право громадян на працю забезпечується тим, що трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством.
 
Звільнення за прогул є дисциплінарним стягненням і повинно здійснюватися з дотриманням правил для застосування                     дисциплінарних стягнень. Зобов`язання роботодавця дотримуватися вказаних вимог при застосуванні найбільш суворого заходу стягнення не може розцінюватися як позбавлення його права на застосування інших видів дисциплінарних стягнень. 
 
Відповідно до частини третьої статті 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
 
Апеляційний суд, установивши, що роботодавець при обранні виду стягнення припустився порушень положень статті 149 КЗпП України, а саме: не врахував попередню роботу ОСОБА_1 , яка раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувалася, навпаки нагороджувалась грамотами як роботодавцем, так і іншими юридичними особами, позитивно характеризується за місцем роботи; форму вини - отримання дозволу заступника директора ліцею на участь у організації змагань, тяжкість проступку і негативних наслідків від нього, зробив правильний висновок, що ОСОБА_1 хоча й була відсутня на роботі протягом трьох годин, але в цей час займалась організацією проведення змагань серед інвалідів в громадській організації на безоплатній основі після чого повернулась на роботу для проведення занять за розкладом.  
 
Установивши, що позивач була відсутня на роботі більше трьох годин без поважної причини, суд першої інстанції зробив висновок, що застосоване дисциплінарне стягнення відповідає вчиненому порушенню трудової дисципліни.
 
Апеляційний суд, установивши, що при обранні виду стягнення власник не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку й заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, вважав застосування крайнього заходу дисциплінарної відповідальності незаконним.
 
Аргументи касаційної скарги про те, що апеляційний суд позбавив роботодавця права застосувати дисциплінарне стягнення, підлягають відхиленню.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами обставин і незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду. 
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім. 
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду в оскаржуваній частині - без змін.
 
Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє на підставі доручення в інтересах Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу, залишити без задоволення.
 
Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                         В. І. Крат
 
Судді                                                                                                      Н. О. Антоненко 
 
                                                                                                                 І. О. Дундар 
 
                                                                                                                Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                                Є. В. Коротенко