Ухвала         
 
15 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 204/5396/18
провадження № 61-19253ск19 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Пунктом 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX від 15 січня 2020 року, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 23 жовтня 2019 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: для сплати судового збору.
 
На виконання ухвали Верховного Суду від 08 листопада 2019 року ОСОБА_1 надано клопотання про звільнення від сплати судового збору або його відстрочення до ухвалення рішення у справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору або його відстрочення відмовлено, продовжено строк на усунення недоліків касаційної скарги.
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір». 
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, продовжено строк на усунення недоліків касаційної скарги.
 
У квітні 2020 року від ОСОБА_1 втретє надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке мотивовано тим, що позивач не погоджується з позицією Верховного Суду в частині відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору і просить повторно перевірити наявність законних підстав щодо задоволення клопотання з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та позицій Верховного Суду з аналогічних справ. Також, ОСОБА_1 зазначає, що на підставі пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» все ж наявні підстави для звільнення його від сплати судового збору, оскільки він надавав довідку Головного управління Державної фіскальної служби, згідно якої ОСОБА_1 немає доходу. Окрім цього, позивач звертає увагу, що Верховний Суд раніше відкривав касаційні провадження у подібних справах без сплати судового збору.
 
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
 
Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору або його відстрочення на підставі відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу по 3 квартал 2019 року відмовлено.
 
ОСОБА_1 не посилається та не додає до клопотання будь-яких інших документів, які не характеризують його майновий стан на момент подання касаційної скарги. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
 
Оскільки станом на 15 квітня 2020 року ухвала Верховного Суду від 08 листопада 2019 року не виконана. Тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України (у редакції, чинній на день подачі касаційної скарги) у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається. 
 
Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України (у редакції, чинній на день подачі касаційної скарги),
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року повернути.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                          В. І. Крат