22-ц/804/618/20 
                                                                                242/2652/15-ц 

                                                                  П О С Т А Н О В А   
                                                       ІМЕНЕМ                  УКРАЇНИ

     „02”  червня  2020 року                                                  місто Маріуполь  Донецької  області 
Єдиний унікальний номер 242/2652/15-ц
Номер провадження 22-ц/804/618/20 
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Кочегарової Л.М.,  Ткаченко Т.Б.
за участю секретаря: Сікори М.М.  
учасники справи :  
позивач – ТОВ «ФК «Інвест Хаус»
відповідачі – Прудських В. В., ОСОБА_1   
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області  з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2019 року головуючого судді Владимирської І.М. із складанням повного тексту судового рішення 20 листопада 2019 року по цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В :
У червні 2015  року  позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2   та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом. 
Позов мотивовано тим, що  18 червня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк»), та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №522А/08-3, згідно якого відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 88 408,50 грн., із терміном сплати до 10 червня 2015 року та сплатою 22 % річних. 14 листопада 2008 року банком в односторонньому порядку змінено процентну ставку до 25% річних. Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язаний в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку та інші платежі в сумі, у строки та на умовах, що передбачені договором і графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит. У забезпечення виконання зобов`язань між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір поруки від 18 червня 2008 року. У порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_2 зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на 12 червня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 235 247,19 грн, яка складається із заборгованості за кредитом – 85 299,64 грн., заборгованості за відсотками – 123 422,38 грн , комісії за розрахункове обслуговування – 8 882,98 грн, неустойки – 17 642,19 грн. Просили стягнути солідно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року в розмірі 235247,19 грн.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 23 травня 2019 року по справі залучено правонаступника позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (далі ТОВ «ФК «Інвест Хаус»).
Рішенням  Селидівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2019 року  позов ТОВ «ФК «ІнвестХаус» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «ІнвестХаус» заборгованість у розмірі 56 996, 52 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року за період з 10 липня 2012 року по 10 листопада 2014 року в сумі 40 825, 17 грн., відсотків за користування кредитом за період з 10 липня  2012 року по 10 березня 2014 року в сумі 16 171, 35 грн.  Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ІнвестХаус» заборгованість за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року за період з 10 грудня 2014 року по 10 червня 2015 року в сумі 13 332, 55  грн.  Стягнуто з ОСОБА_1   на користь ТОВ «ФК «ІнвестХаус» заборгованість за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року за відсотками за користування кредитом за період з 10 грудня 2014 року по 10 червня 2015 року в сумі 985,49 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В решті позовних вимог –відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скарги зазначено, що після набрання чинності заочного рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 30 жовтня 2012 року по цивільній справі № 0508/7214/2012, ПАТ «Всеукраїнській акціонерний банк» здійснив перерахунок суми зобов`язань  та ОСОБА_2 погасив всю суму за кредитним договором № 552А/08-3 від 18 червня 2008 року, у зв`язку з чим, зобов`язання за кредитним договором було виконано та банком було надано відповідачу довідку про відсутність заборгованості. Крім того, щодо порушення норм процесуального права зазначає, що ухвала суду першої інстанції щодо витребування доказів залишилася без виконання, крім того, ухвала про залучення у справі правонаступника сторони позивача, не відповідає нормам права, оскільки позивачем  жодних документів на підтвердження укладення 25 квітня 2019 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» договору відступлення прав вимоги, відповідно якого банк уступив право вимоги за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року, крім копії договору відступлення прав вимоги № 42053 від 25 квітня 2019 року, не надано. 
Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
            У судовому засіданні апеляційного суду  ОСОБА_2 підтримав доводи скарги та наполягав на тому, що зобов`язання за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року він виконав у повному обсязі, з урахуванням здійснених ним платежів, страхових виплат у 2008, 2009 роках у розмірі 44 700 грн. та з урахуванням заочного рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 30 жовтня 2012 року, відповідно до якого зобов`язано ПАТ «ВіЕйБі Банк» зробити перерахунок платежів за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року із розрахунку 22% річних. На підтвердження повного виконання кредитного зобов`язання, ПАТ «ВіЕйБі Банк» 04 вересня 2013 року видано довідку про припинення 04 вересня 2013 року кредитного договору у зв`язку з повним виконанням позичальником своїх грошових зобов`язань за кредитним договором.Тому, просив витребувати у ПАТ «ВіЕйБі Банк», та його правонаступника ТОВ «ФК «ІнвестХаус» оригінал кредитної справи за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року, з наданням відомостей щодо перерахунку, надання відомостей щодо договору про відступлення прав вимоги № 42053 від 25 квітня 2019 року (додаток до договору тощо) безпосередньо за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року. Крім того, з урахуванням того, що ним у судове засідання апеляційного суду надано оригінал довідки від 04 вересня 2013 року про припинення кредитного договору, яку позивач просив визнати неналежним доказом, просив ТОВ «ФК «ІнвестХаус» надати письмові пояснення, щодо змісту останньої.  
У судове  засідання  апеляційного суду  представники ТОВ «ФК «Інвест Хаус»,  ПАТ «ВіЕйБі Банк» не з*явилися,належним чином були повідомлені про дату,час і місце розгляду справи  шляхом отримання судвої повістки,про що свідчить рекомендоване повідомлення  про вручення поштового відправлення (т.2.а.с.224,229). ТОВ «ФК «Інвест Хаус» надали письмові заперечення щодо задоволення клопотання про приєднання доказу по справі,а саме довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором ,оскільки  ОСОБА_2 її не надав до суду першої інстанції. Крім того ,зазначили,що згідно ст.9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»,підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинним документом є фінансовий документ,що складається під час операції. Довідка про відсутність заборгованості не є первинним фінансовим документом,що підтверджує зарахування коштів у рахунок погашення заборгованності. Отже,законом передбачено,чим може підтверджуватися наявність заборгованості-первинним фінансовим документом,тому копія довідки про відсутність заборгованості не є допустимим доказом у розумінні ст.78 ЦПК України. Крім того,як вбачається з матеріалів справи,банком було надано суду розрахунок заборгованості ,який розраховувався на основі відкритих у банку рахунків,на яких обліковувалась заборгованість. Приєднана ОСОБА_2 до справи ксерокопія довідки від 04 вересня 2013 року,яка належним чином не засвідчена ,не відповідає дійсним обставинам щодо наявності заборгованості (т.2.а.с.89-90).      
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1   не з`явилася, викликалася  до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, та відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик ОСОБА_1 вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (т.2.а.с.208).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 18 червня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 522А/08-3, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 88 408,50 грн., із терміном сплати до 10 червня 2015 року та сплатою 22 % річних, та зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплатити банку проценті за користування кредитом та інші передбачені договором платежі.
З метою забезпечення зобов*язання , 18 червня 2018 року  між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки  ,відповідно п.1.1.якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання ОСОБА_2   зобов*язань у повному обсязі за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року ,який було укладено між кредитором та боржником та додаткових договорів до нього,які можуть бути укладені в майбутньому. 
14 листопада 2008 року банком в односторонньому порядку змінено процентну ставку до 25% річних, про що свідчить лист ВАТ «ВіЕйБі Банка» від 04 листопада  2008 року за №17/3-01-209.
Заочним рішенням Ворошиловського районного суду міста Донецька від 30 жовтня 2012 року у цивільній справі № 0508/7214/2012 позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі відділення №97 ПАТ «ВіЕйБі Банк» про визнання недійсним пунктів договору та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано дії ПАТ «ВіЕйБі Банк» відносно підвищення розміру процентної ставки за користування кредитом до 25% річних за договором кредиту №522А/08-3 від 18 червня 2008 року незаконними. Зобов`язано ПАТ «ВіЕйБі Банк» зробити перерахунок платежів за кредитним договором №522А/08-3 від 18 червня 2008 року із розрахунку 22% річних.
Відповідач ОСОБА_2 порушив зобов`язання за кредитним договором і станом на 12 червня 2015 року  має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 235 247,19 грн, яка складається із заборгованості за кредитом – 85 299,64 грн., заборгованості за відсотками – 123 422,38 грн, комісії за розрахункове обслуговування – 8 882,98 грн, неустойки – 17 642,19 грн.
25 квітня 2019 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» було укладено договір відступлення прав вимоги № 42053, відповідно до умов якого банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув права вимоги за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року укладеним між ПАТ ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 . 
Згідно довідки № 9878/Н від 29 жовтня 2015 року, виданої Головним управління МВС України в Донецькій області, ОСОБА_2   в період з 07 квітня 2014 року  по 28 жовтня 2015 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та території цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької області.
Згідно рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визначення учасниками бойових дій (учасниками війни) № 7/I/V/231 від 24 червня 2016 року , ОСОБА_2   надано статус учасника бойових дій. 
Відповідно до довідки № 410 від 18 липня 2018 року, виданої Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_2 проходить військову службу в Управлінні Службі безпеки України в Донецькій області з 24 грудня 2015 року по теперішній час (а.с.107).
Частково задовольняючи позовні вимоги ,суд першої інстанції ,посилаючись  на ст.ст. 525-527,530 ,553,559,1049,1054 ЦК України , виходив з того,що повернення кредиту та сплату відсотків відповідач ОСОБА_2 мав здійснювати щомісячними платежами за графіком узгодженим між сторонами. Останній щомісячний платіж по погашенню сум заборгованості по кредиту та нарахованих процентів за кредитом відповідачем здійснено 06 січня 2010 року, кінцевий термін повернення зобов`язань встановлено до 10 червня 2015 року, порядок повернення коштів встановлено графіком, трирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами закінчується 10 червня 2018 року, в той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся до суду 15 червня 2018 року. З урахування строків позовної давності з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом за період з 10 липня 2012 року по 10 червня 2015 року. На  ОСОБА_2 поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,тому з ОСОБА_2 необхідно стягнути заборгованість по кредиту у розмірі 56 996,52 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом за період з 10 липня 2012 року по 10 листопада 2014 року, з урахуванням позовної давності у розмірі 40 825, 17 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 10 липня 2012 року по 10 березня 2014 року, з урахуванням пільг, передбачених ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 16 171, 35 грн. 
Вирішуючи питання про солідарне стягнення заборгованості за кредитом з ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 ,суд врахував ,що  кредитним договором №522А/08-3 від 18 червня 2008 року визначено строк виконання основного зобов`язання, шляхом встановлення графіку платежів, а саме щомісячно 10 числа в сумі 2072 грн, а останній платіж 10 травня 2015 року у розмірі 1886,04 грн. Даний договір узгоджено сторонами, про що свідчать їх підписи.З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж відповідачем ОСОБА_2 здійснено 06 січня 2010 року, останній платіж за договором повинен бути сплачений відповідачем ОСОБА_2 10 червня 2015 року, позивач звернувся до суду із відповідним позовом 15 червня 2015 року. З огляду на це суд вважав необхідним  застосовувати припис частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції на час укладання договору поруки) про припинення поруки, який визначає, що у разі, якщо у договорі не встановлений строк її дії і якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.Після спливу строку виконання основного зобов`язання у позивача виникло право протягом наступних шести місяців пред`явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов`язання боржника. І після спливу цих шести місяців порука припиняється. Як вбачається з умов кредитного договору №522А/08-3 від 18 червня 2008 року боржник повинен був здійснити останній платіж до 10 червня 2015 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції на час укладання договору поруки) шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції на час укладання договору поруки) суд дійшов  висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Суд дійшов висновку, що за платежами за період з 10 липня 2008 року по 10 грудня 2014 року договір поруки вважається припиненим, а тому заборгованість за вказаний період солідарному стягненню з відповідачів не підлягає. Проте, оскільки поручитель ОСОБА_1 зобов`язалась відповідати солідарно перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань (п. 1.1. Договору поруки від 18 червня 2008 року), позивач звернувся до суду із даним позовом 15 червня 2015 року та судом застосовано позовну давність, суд, з урахуванням викладеного, дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 підлягає солідарному стягненню заборгованість за кредитом за період з 10 грудня 2014 року по 10 червня 2015 року у розмірі 13 332,55 коп. Крім того, заборгованість за відсотками по кредиту за період з 10 грудня 2014 року по 10  червня 2015 року в сумі 985, 49 грн. не підлягає солідарному стягнення, а лише підлягає стягненню з ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів за період з 10 грудня 2014 року по 10 червня 2015 року.
Крім того, суд відмовив у задоволенні вимог в частині   стягнення  комісії з обслуговування кредитної заборгованості , у зв*язку з не зазначенням кредитором ,які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу, що призводить до зміни у витратах позичальника, що  не відповідає  вимогам ч.5 ст.11,ч.1,2,5,7 ст.18 Закону України « Про захист прав споживачів». З урахуванням положення ст.2 Закону країни « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року відмовив у задоволенні  вимог  щодо стягнення неустойки (пені)  у розмірі 17 642,19 грн. за період з 11 жовтня 2014 року по 11 червня 2015 року .
Проте ,суд апеляційної інстанції не погоджується  з вказаним висновком суду  виходячи  з такого.
             Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
            Відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази,які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об*єктивно не залежали від нього.
            ОСОБА_2 , надаючи до апеляційної скарги копію  довідки  вих. № 05-34012 від 04 вересня 2013 року про припинення дії кредитного договору № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року (т.2.а.с.65), оригінал якої був наданий в суді апеляційної інстанції, просив визнати поважною причиною не надання довідки до суду першої інстанції через причини,що об*єктивно не залежали від нього, оскільки як співробітник Служби безпеки України в Донецькій області не мав можливості прибути за місцем мешкання у м.Донецьк  та забрати  вдома вказану довідку.
            Враховуючи обґрунтовану неможливість подання вказаного доказу до суду першої інстанції з причин,що не залежали від відповідача ОСОБА_2 ,суд апеляційної інстанції враховуючи винятковість випадку ,приймає до уваги вказаний доказ .
          У судовому засіданні ОСОБА_2 , пояснював ,що  після того,як заочним рішенням Ворошиловського районного суду Донецької області від 30 жовтня 2012 року по цивільній справі № 0508/7214/2012 ,яке набрало чинності ,ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» здійснив перерахунок суми зобов*язань , він  погасив всю суму за кредитним договором № 552А/08-3 від 18 червня 2008 року ,у зв*язку з чим,зобов*язання за кредитним договором було виконано та банком було надано відповідну довідку про відсутність заборгованості. Враховуючи те,що зобов*язання ОСОБА_2 за кредитним договором № 552А/08-3 від 18 червня 2008 року виконано у повному обсязі,позовна заява ПАТ «ВіЕйБі Банк» є необгрунтованою та такою,що не підлягає задоволенню. Ухвалою суду першої інстанції від 08 квітня 2019 року за його клопотанням витребувано у  банку докази по справі про рух коштів за кредитним договором № 552А/08-3 від 18 червня 2008 року,суми страхових відшкодувань, виплачених на погашення тіла кредиту відповідно до договору ВАО « VAB страхування № 050101-1а1-0282/08 від 18 червня 2008 року, страхові справи № 805244,№ 1651, №1227. Ухвала суду першої інстанції  від 08 квітня 2019 року не виконана .
            Підстави припинення зобов*язань визначені в ст.ст.599-601,604-609 ЦК України,відповідно до яких зобов*язання припиняється : виконанням, проведенним належним чином,передання відступного,зарахуванням,за домовленістю сторін,прощенням боргу,поєднанням боржника і кредитора в одній особі,неможливістю його виконання,смертю фізичної особи  та ліквідацією юридичної особи .
            Сторони є вільними в укладенні договору ,виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства.
          Договір є обов*язковим для виконання сторонами (ст.ст.627,629 ЦК України).
          Так,приблизно з початку 2013 року відповідачем було погашено всі зобов*язання за кредитним договором ,про що банком відповідачу ОСОБА_2 було видано довідку  вих.№ 05-34012 від 04 вересня 2013 року , яка знаходилася на тимчасовій окупованої території у м.Донецьку за місцем його реєстрації.
            Таким чином  з  вересня 2013 року ОСОБА_2 були виконані всі зобов*язання за кредитним договором № 552А/08-3 від 18 червня 2008 року .  
            Відповідно  до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
            Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї
           Відповідно до ч.3 ст. 84 ЦПК України, у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.
          За ч. 6-8 ст.84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.  Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.
        Згідно з  п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України , суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
        Ухвалою  Донецького апеляційного суду від  10 березня 2020 року витребувано   у  ПАТ  «Всеукраїнський акціонерний банк» ( 04119, вул. Дегтярівська,27, м. Київ) та ТОВ «ФК  «ІнвестХаус» (79005, вул. Миколи Вороного, буд. 2, м. Львів) :- оригінал кредитної справи за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року укладеним між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 , із урахуванням відомостей щодо сум страхових відшкодувань, виплачених на погашення кредиту відповідно до договору ВАО «VAB страхування» № 050101-1а1-0282/08 від 18 червня 2008 року, із урахуванням заочного рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 30 жовтня 2012 року;
- відомості щодо договору про відступлення прав вимоги № 42053 від 25 квітня 2019 року (додаток до договору тощо) безпосередньо за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року укладеним між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 ;  -  письмові пояснення щодо довідки вих. №05-34012 від 04 вересня 2013 року виданої ОСОБА_3 В.В.  про те, що кредитний договір  № 522А/08-3 укладений 18 червня 2008 року між  ОСОБА_2 та ВАТ  «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ  «Всеукраїнський акціонерний банк», припинив свою дію 04 вересня 2013 року , у зв`язку з повним виконанням  ОСОБА_2   своїх грошових зобов`язань за кредитним договором. Із зазначенням, що кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника за кредитним договором, оригінал якої був оглянутий судом апеляційної інстанції та копія якої була надана  вказаним товариствам. Зобов`язано ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ  «ФК  «ІнвестХаус» надати витребувані відомості до дня наступного судового засідання, яке призначене на 24 березня 2020  року о 13-15 годині (т.2.а.с.118-119).
        Однак, у встановлений апеляційним судом строк, вимоги ухвали суду  не виконані, витребувані документи до суду не надходили, про неможливість надати витребувані  документи у встановлений строк апеляційному суду не повідомлено.
         Усі перелічені вищевказані докази також витребувані ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 березня 2020 року, із зобов*язанням  керівників   ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та  ТОВ «ФК  «ІнвестХаус» надати витребувані відомості до дня наступного судового засідання, яке призначене на 07 квітня 2020  року о 12-00 годині  (т.2.а.с.129-130). 
          Перевіркою матеріалів справи було встановлено,що ПАТ «ВіЕйБі Банк» копії вказаних ухвал отримано електронною поштою 12 березня 2020 року та 25 березня 2020 року. Здійсненою перевіркою за штрих-кодом, встановлено, що  рекомендовані поштові відправлення з копіями ухвал не отримані, причин неотримання не встановлено (т. 2, а.с. 121,132). ТОВ «ФК «ІнвестХаус» копії вказаних ухвал отримано електронною поштою 12 березня 2020 року та 25 березня 2020 року (т. 2, а.с. 121,132), рекомендованою поштою копію ухвали від 10 березня 2020 року отримано 25 березня 2020 року, копію ухвали від 24 березня 2020 року отримано  03 квітня 2020 року (т. 2, а.с.141,158).     
          Ухвалою Донецького апеляційного суду від  16 квітня 2020 року знову витребувані усі вище перелічені письмові докази  у керівника ПАТ  «Всеукраїнський акціонерний банк»  та керівника ТОВ « ФК  «ІнвестХаус»  (т.2.а.с.160-161).
26 травня 2020 року електронною поштою (т.2.а.с.213-226) та 01 червня 2020 року поштовим листом  від ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») надійшли письмові пояснення на виконання ухвали Донецького апеляційного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 242/2652/15-ц , з яких вбачається,що оригінал кредитної справи за кредитним договором №522А/08-3 від 18 червня 2008 року безпосередньо у ПАТ  «Всеукраїнський акціонерний Банк» відсутній, оскільки, всі матеріали кредитної справи, а також наглядових справ за кредитним договором №522А/08-3 від 18 червня 2008 року передані ТОВ «ФК «Інвест Хаус» при укладенні договору про відступлення прав вимоги №42053 від 25 квітня 2019 року .
Щодо відомостей з договору про відступлення права вимоги №42053 від 25 квітня 2019 року зазначили ,що безпосередньо за кредитним договором №522А/08-3 від 18 червня 2008 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 , банком відступлено право вимоги ТОВ «ФК «Інвест Хаус». Зазначена інформація міститься у витягу з додатку до рішення № 452 від 28 лютого 2019 року № 466. Даний факт підтверджується договором про відступлення прав вимоги № 42053 від 25 травня 2019 року. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 452 від 28 лютого 2019 року з додатком, протоколом електронного аукціону № UA-EA-20199-03-07-000006-b від 29 березня 2019 року, а також витягом із сайту Prozorro.
Щодо зобов*язання  ПАТ «ВіЕйБі Банк» надати письмові пояснення щодо довідки вих.№ 05-34012 від 04 вересня 2013 року, виданої ПАТ  «Всеукраїнський акціонерний банк» Прудських В.В. зазначили,що на сьогоднішній день оригінал (копія) зазначеного документа в банку відсутній, оскільки 28 грудня 2018 року всі архівні документи та справи ПАТ «ВіЕйБі Банк» за 2008, 2013 роки, по яких закінчились строки зберігання, та які не придатні для подальшого зберігання, були знищені шляхом подрібнення,про що свідчить акт № 97 (т.2.а.с.226,254).
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №  188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію  ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М ОСОБА_4 . строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно.Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 лютого 2016 року № 213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», строком на два роки до 19 березня 2018 року  включно. На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі- Фонд) прийняла рішення від 15 лютого 2018 року № 474 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» строком на два роки з 20 березня 2018 року до 19 березня 2020 року включно.Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 952 від 18 квітня 2019 року про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію П АТ «ВіЕйБі Банк».Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від  фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Луньо І. В. з 24 квітня 2019 року. Згідно ч.4 ст.37 Закону України  «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на виконання своїх повноважень, уповноважена особа Фонду  діє без довіреності від імені банку,має право підпису будь-яких договорів,правочинів,інших документів від імені банку.Зазначена інформація є публічною та розміщена на офіційних сайтах Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
З письмових   пояснень ТОВ « ФК « Інвест Хаус », на виконання ухвали Донецького апеляційного суду від 16 квітня 2020 року ,що надійшли до суду 12 травня 2020 року (т.2.а.с.184-197)  вбачається, що у ТОВ « ФК «Інвест Хаус» відсутні відомості щодо сум страхових відшкодувань, виплачених на погашення кредиту відповідно до договору BAO «VAB страхування» № 050101-1а1-0282/08 від 18 червня 2008 року, із урахуванням заочного рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 30 жовтня 2012 року, оскільки стороною зазначених правовідносин ТОВ «ФК «Інвест Хаус» не було. 
З тих же підстав у ТОВ «ФК «Інвест Хаус » відсутня можливість надати письмові пояснення щодо довідки вих. №05-34012 від 04 вересня 2013 року виданої ОСОБА_2 про те, що кредитний договір № № 522А/08-3, укладений 18 червня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», припинив свою дію 04 вересня 2013 року , у зв`язку з повним виконанням ОСОБА_2 своїх грошових зобов`язань за кредитним договором. Із зазначенням, що кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника за кредитним договором, оригінал якої був оглянутий судом апеляційної інстанції , та копія якої надається вказаним товариствам.
З приводу надання відомостей щодо договору про відступлення прав вимоги № 42053 від 25 квітня 2019 року (додаток до договору тощо) безпосередньо за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року укладеним між ПАТ  «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 , ТОВ «ФК « Інвест Хаус » направлені  копії зазначеного договору з додатком, підтвердження оплати за договором відступлення, а також копію протоколу електронного аукціону.
Вимоги щодо повного виконання ухвали суду апеляційної інстанції ТОВ «ФК «Інвест Хаус» про витребування письмових доказів ,в частині надання оригіналу кредитної справи за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року не виконані. 
Оригінал кредитної справи за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року укладеним між ПАТ  «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 із урахуванням відомостей щодо сум страхових відшкодувань, виплачених на погашення кредиту відповідно до договору BAO «VAB страхування» № 050101-Іаі-0282/08 від 18 червня 2008 року, із урахуванням заочного рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 30 жовтня 2012 року до адреси суду апеляційної інстанції не надано . 
Вимоги щодо повного виконання ухвали суду про витребування письмових доказів ,в частині надання оригіналу кредитної справи за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року не виконані. 
Вимога  Донецького апеляційного суду  від 20 травня 2020 року  про повне виконання ухвали суду та надання оригіналу кредитної справи ,отримана  ТОВ « ФК «Інвест Хаус», відповідно  рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 25 травня 2020 року, не виконана ,оригіналу кредитної справи не надано (т.2.а.с.212, 228).
            Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
          За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
           Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
           Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
            При цьому,в порядку цивільного судочинства,виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість,добросовісність та розумність, перш зав се регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
            Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
             Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
              В силу ст.ст.509,525-526,598,610,611,622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.                   
           Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.
            Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
              Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків.                        
             Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
                Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
                Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити в межах позовної давності неустойку і відшкодувати збитки.
                При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі.
                 Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов`язань, які не виконані належним чином.
                 Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
              За правилами ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором.
                 В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
                 Згідно вимог ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором.
              За змістом ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
              Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
              Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
              Частиною першою ст.559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов*язання . 
   З матеріалів справи  вбачається ,що 18 червня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», та ОСОБА_2   укладено кредитний договір № 522А/08-3, згідно якого відповідач  отримав кредит у розмірі 88 408,50 грн., із терміном сплати до 10 червня 2015 року та сплатою 22 % річних, та відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплатити банку проценті за користування кредитом та інші передбачені договором платежі.
З метою забезпечення зобов*язання , 18 червня 2018 року  між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки  ,відповідно п.1.1.якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання ОСОБА_2   зобов*язань у повному обсязі за кредитним договором №522А/08-3 від 18 червня 2008 року ,який було укладено між кредитором та боржником та додаткових договорів до нього,які можуть бути укладені в майбутньому. 
           Згідно п.7.2. кредитного договору № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року,цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов*язань.
Відповідно до пункту 3.3 договору поруки   від 18 червня 2008 року  порука припиняється на підставах та у порядку, що передбачені чинним законодавством та цим договором.
14 листопада 2008 року банком в односторонньому порядку змінено процентну ставку до 25% річних, про що свідчить лист ВАТ «ВіЕйБі Банка» від 04 листопада  2008 року за №17/3-01-209.
Заочним рішенням Ворошиловського районного суду міста Донецька від 30 жовтня 2012 року у цивільній справі № 0508/7214/2012 позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі відділення № 97 ПАТ «ВіЕйБі Банк» про визнання недійсним пунктів договору та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано дії ПАТ «ВіЕйБі Банк» відносно підвищення розміру процентної ставки за користування кредитом до 25% річних за договором кредиту №522А/08-3 від 18 червня 2008 року незаконними. Зобов`язано ПАТ «ВіЕйБі Банк» зробити перерахунок платежів за кредитним договором №522А/08-3 від 18 червня 2008 року із розрахунку 22% річних.
З довідки, оригінал  якої  25 лютого 2020 року  оглянуто в суді апеляційної інстанції (а.с.103-104) , засвідченої печаткою , за  вих.№ 05-34012 від 04 вересня 2013 року  ,виданої  директором Донецької філії ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»  ОСОБА_5   , ОСОБА_2 як позичальнику, вбачається,що кредитний договір № 522А/08-3 укладений 18 червня 2008 року між позичальником та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»,правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»,надалі «кредитор»,припинив свою дію 04 вересня 2013 року у зв*язку з повним виконанням позичальником своїх грошових зобов*язань за вказаним кредитним договором. Кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника за кредитним договором (т.2.а.с.65). 
Відповідно  до  ч.4 ст.12 ЦПК України  кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
             Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
             Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
              Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
             Згідно з ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
            За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
        Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.
         Таким чином, у цій справі, позивачу належало доводити наявність заборгованості у відповідача , надаючи відповідні докази, що зроблено у суді  не було.
          Отже вирішуючи спір, суд  апеляційної інстанції , належним чином дослідивши та оцінивши подані сторонами докази, врахувавши наведені вище норми матеріального права, дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_2    виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року ,укладеним між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», та ОСОБА_2 , підтвердженням чого є надана ним довідка ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»  № 05-34012 від 04 вересня 2013 року  про повне виконання ОСОБА_2   кредитних зобов`язань та відсутності у банка, як кредитора, фінансових та майнових претензій до нього, як позичальника, оригінал якої був оглянутий Донецьким апеляційним судом в судовому засіданні від 25 лютого 2020 року. При цьому зазначена довідка представником позивача  не була спростована. 
        Оригінал кредитного договору на виконання вимог ухвал про витребування доказів  позивачем не надано.  
        Розрахунок заборгованості за кредитним договором,згідно якого станом на  12 червня 2015 року відповідач має  прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 235 247,19 грн , не підтверджений, та вимоги позивача є безпідставними, так  як відповідачу ОСОБА_2 надано довідку банку про повне виконання ним зобов*язань за кредитним договором та відсутність  претензій  до нього. Відповідно до вимог ч.1 ст.559 ЦК України порука ОСОБА_1 припинена з припиненням забезпеченого нею зобов*язання  з 04 вересня 2013 року .
За таких обставин та з підстав ,передбачених вищевказаними нормами матеріального права,суд апеляційної інстанції, приходить до висновку ,що відповідач ОСОБА_2 виконав свої зобов*язання за кредитним договором №522А/08-3 від 18 червня 2008 року ,підтвердженням чого є надана довідка банку про повне виконання ним кредитних зобов*язань та відсутності у банка,як кредитора, фінансових та майнових претензій до нього ,як позичальника . Довідка є доказом відсутності заборгованості у ОСОБА_2 . Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов*язання,а тому  суд апеляційної інстанції приходить до висновку  про необхідність скасування рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2019 року  та ухвалення нового рішення  про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Інвест Хаус» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 522А\08-3 від 18 червня 2008 року .
  Відповідно до п.п.«в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
  Оскільки суд апеляційної інстанції скаргу ОСОБА_2 задовольнив повністю, понесені ним судові витрати (т.2.а.с.45,62),у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції ,підлягають стягненню з ТОВ «ФК`Інвест Хаус» на користь ОСОБА_2 у розмірі 3528,70 грн. 
Керуючись ст.ст. 374,376,381,382  ЦПК України, апеляційний суд –

                                                                   П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 – задовольнити .

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2019 року – скасувати повністю  та ухвалити нове рішення .

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 522А\08-3 від 18 червня 2008 року – відмовити .

             Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» ,ЄДРПОУ  41661563 ,п/р НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк» ,код банку 300346, місцезнаходження :79005,Львівська область,місто Львів,вул.Миколи Вороного,буд.2,адреса для листування : 03056, Київська область,м.Київ,пров.Ковальський,19,офіс 115  на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,  витрати по сплаті судового збору , понесені  у зв*язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції ,   у розмірі  3 528 ( три тисячі п*ятсот двадцять вісім  ) грн  70  коп.
  
            Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
            Повний текст постанови складений  12 червня 2020  року. 

            Судді: