ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

09 квітня 2020 року                                                                        м.Суми
                                                               Справа №577/4865/19 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/648/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Хвостика С. Г. ,  Орлова І. В. 
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Буток Т.А. в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області, -
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2019 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.
Свої вимоги мотивує тим, що з 1999 року до 2011 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилася спільна дитина - дочка ОСОБА_3 , 2000 року народження. На даний час дочка є повнолітньою та навчається на першому курсі Будівельного факультету Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова денної форми навчання. Вказує, що працює продавцем, однак її заробітку недостатньо, щоб самостійно надавати донці матеріальну допомогу, в той час як відповідач є працездатною особою, військовослужбовцем. 
Просить стягнути з ОСОБА_2  на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення донькою навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Конотопський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 23 грудня 2019 року позовзадовольнив частково.
Стягнув з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 21 жовтня 2019 року, але не більше ніж до 23 років.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. 
Стягнув з ОСОБА_2  судовий збір на користь держави в розмірі 768 грн 40 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить змінити рішення суду, ухваливши стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідач не заперечував проти стягнення з нього заявленої частки від його доходів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, інші обставини, на підставі яких розмір аліментів підлягає зменшенню, судом не було встановлено. 
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 та визначаючи аліменти на утримання доньки сторін, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, суд виходив з того, що останній взмозі та зобов`язаний надавати грошову допомогу повнолітній донці, яка продовжує навчання, при цьому суд врахував матеріальне становище сторін та інші обставини, які мають істотне значення.
Колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, так як суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що Конотопський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 28 лютого 2011 року розірвав шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Малолітня дитина ОСОБА_3 , 2000 року народження, залишилась проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 9).
Згідно довідки від 26 вересня 2019 року №1818, ОСОБА_4 є студенткою першого курсу Будівельного факультету Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова денної форми навчання: термін навчання з 01.09.2019 до 30.06.2022, контрактна основа навчання (а.с. 4, 5).
У довідці про реєстрацію місця проживання особи від 30 серпня 2018 року №02-11415-2019 вказано, що ОСОБА_4 , 2000 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6)
Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Визначаючи відповідачу розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки, місцевий суд встановив, що ОСОБА_2 за своїм матеріальним станом в змозі надавати грошову допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, та виходив із встановлено статтею 199 СК України обов`язку обох батьків утримувати повнолітніх дочку, сина у зв`язку з навчанням. 
Зазначаючи в апеляційній скарзі на відсутність обставин для зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/6 частину заробітку відповідача, ОСОБА_1 в свою чергу не надала суду належних та допустимих доказів того, що донька ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги у зв`язку з проживанням, проїздом, харчуванням, придбанням необхідного обладнання для навчання, оплатою навчання та інше і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача саме у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо наявності такого доказу, як заява ОСОБА_2 про те, що він не заперечує про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів.
Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Враховуючи наведені норми процесуального права, поданий до апеляційного суду новий доказ, а саме заява ОСОБА_2 про те, що він не заперечує проти задоволення позову, на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України, не приймається до уваги під час апеляційного перегляду справи, оскільки апелянтом не було доведено, що у нього виникли труднощі із поданням такого доказу до суду першої інстанції у встановленому законом порядку та строки.
Крім того, колегія суддів зазначає, що часткове задоволення позову ОСОБА_1 не позбавляє відповідача права надавати матеріальну допомогу доньці на період її навчання додатково в добровільному порядку та в розмірі, який він вважає за необхідне та про який зазначав у вказаній вище заяві (а.с. 35).
Отже, розмір аліментів судом першої інстанції визначено з врахуванням всіх обставин справи та підстав для його зміни колегія суддів не вбачає. 
Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382; 383; 389 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2019 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                                                         Т.А. Левченко

Судді :                                                                 С.Г.Хвостик

                                                                        І.В. Орлов