ПОСТАНОВА
Іменем України

05 березня 2020 року 
Київ
справа №539/3234/16-а
касаційне провадження №К/9901/16955/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                 Желєзного І.В., Шарапи В.М.,   
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.11.2016 (головуючий суддя: Іващенко Ю.А.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 (головуючий суддя: Рєзнікова С.С., судді: Бегунц А.О., Старостін В.В.) у справі №539/3234/16-а за позовом ОСОБА_1 до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду з позовом до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - відповідач), в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до довідки від 30.01.2015 №12, виданої Лубенською філією ПРАТ «Райз-Максимко»;
скасувати рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 313 від 25.07.2016 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до довідки від 30.01.2015 № 12, виданої Лубенською філією ПРАТ «Райз-Максимко»;
зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію відповідно до довідки від 30.01.2015 № 12, виданої Лубенською філією ПРАТ «Райз-Максимко», виходячи із заробітної плати 3523 крб. за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.06.1986 по 31.07.1987, починаючи з 20.01.2015.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером та учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом ІІ групи. Пенсію отримує через Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області. Зазначив, що працюючи в колгоспі Ілліча, правонаступником якого є ПРАТ «Райз-Максимко», у період з 04.05.1986 по 03.09.1986 був відряджений на проведення робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, після чого знову повернувся до попереднього місця роботи. На підставі довідки від 09.04.2012 №49, виданої ПАТ «Райз-Максимко», позивачу з 01.04.2012 було проведено перерахунок пенсії у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова Уряду №1210). Пізніше ОСОБА_1 стало відомо, що грошове забезпечення йому було нараховане та виплачене без врахування нормативних документів, які на той час були чинними, однак перебували під грифом таємно та для службового користування, у зв`язку з чим ПАТ «Райз-Максимко» було видано позивачу нову довідку про заробіток №12 від 30.01.2015. На підставі зазначеної довідки позивач звернувся до відповідача із заявою щодо проведення перерахунку пенсії, однак рішеннями від 17.03.2015 №104 та від 30.03.2015 №126 пенсійний орган відмовив йому в проведенні такого перерахунку. Не погодившись із зазначеною відмовою, позивач оскаржив її в судовому порядку, в результаті чого постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016 у справі №539/1640/15-а було зобов`язано УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі розглянути звернення позивача від 20.02.2015 про перерахунок пенсії. На виконання згаданого судового рішення відповідачем розглянуто заяву позивача від 20.02.2015 та прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії від 25.07.2016 №313. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.11.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016, адміністративний позов задоволено частково:
визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до довідки від 30.01.2015 №12, виданої Лубенською філією ПРАТ «Райз-Максимко»;
скасовано рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №313 від 25.07.2016 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до довідки від 30.01.2015 № 12, виданої Лубенською філією ПРАТ «Райз-Максимко»;
зобов`язано відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію відповідно до довідки від 30.01.2015 №12, виданої Лубенською філією ПРАТ «Райз-Максимко», згідно якої перераховано заробітну плату ОСОБА_1 за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період із 01.06.1986 по 31.07.1986 в сумі 3525,82 крб, виходячи із повних календарних місяців роботи підряд у зоні відчуження, а саме: за червень та липень 1986 року відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища» починаючи з 20.02.2015, з урахуванням сплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що роботодавцем було правомірно проведено позивачу перерахунок заробітку на підставі розсекречених Урядом нормативних документів, у зв`язку з чим при обчисленні розміру пенсії має враховуватися заробітна плата виходячи із суми 3525,82 крб.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить суд касаційної інстанції скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Касаційна скарга обґрунтована тим, що подана для перерахунку пенсії довідка не відповідає вимогам законодавства. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.01.2017 відкрито касаційне провадження у справі.
15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і   набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон №2147-VIII), яким   КАС України викладено в новій редакції.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції згаданого Закону   передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У лютому 2018 року цю справу передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
В порядку статті 31 КАС України за результатами повторного автоматизованого розподілу від 16.07.2019 визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 03.03.2020 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.
Від позивача на адресу суду касаційної інстанції надійшли письмові заперечення на касаційну скаргу, у яких останній з посиланням на законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
Верховний Суд переглянув оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України (у редакції Закону №2147-VIII) з`ясував повноту фактичних обставин справи встановлених судами, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1 - ї категорії, має ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безстроково і отримує пенсію по інвалідності через Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.
Позивач працював в колгоспі Ілліча, правонаступником якого є ПРАТ «Райз-Максимко». 
Згідно інформації, зазначеній у довідці Міністерства оборони України від 23.03.2012, позивач у період з 04.05.1986 по 03.09.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, після чого повернувся до попереднього місця роботи, де і було нараховано та виплачено йому заробітну плату (грошове забезпечення) за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відповідно до довідки, виданої Лубенською філією ПРАТ «Райз-Максимко» від 30.01.2015 №12, підприємством було проведено новий розрахунок заробітної плати позивача за період його роботи в зоні відчуження (червень - липень 1986 року), яка склала 3525,82 крб. 
З зазначеною довідкою позивач звернувся до пенсійного органу з приводу перерахунку пенсії виходячи із суми заробітку 3525,82 крб.
Рішенням №104 від 17.03.2016 відповідач відмовив ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії на підставі зазначеної довідки.
Позивач оскаржив відмову у судовому порядку, в результаті чого постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016 у справі №539/1640/15-а зобов`язано УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі розглянути звернення позивача від 20.02.2015 про перерахунок пенсії.
На виконання зазначеного судового рішення пенсійний орган розглянув заяву позивача від 20.02.2015 та прийняв рішення від 25.07.2016 №313 про відмову у перерахунку пенсії.
Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.021991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
Частиною третьою цієї статті визначено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Статтею 57 Закону №796-XII передбачено, що обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Уряд постановою №1210 затвердив Порядок, який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону №796-XII. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.).
Заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи (пункт 2 Порядку №1210).
Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Порядку № 1210 у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється, виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.
Підпунктом 4 пункту 3 Порядку №1210 встановлено, що у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження: менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.
Таким чином, призначення пенсії та її розмір ставляться в залежність від заробітку, фактично отриманого працівником у період його роботи в зоні відчуження.
Відповідно до статті 15 Закону №796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військкоматами).
Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
Зміст зазначених норм права свідчить, що роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Досліджуючи довідку від 30.01.2015 №12, видану ПРАТ «Райз-Максимко», та розрахунок до неї вбачається, що донарахування позивачу проведено, проте фактично виплата заробітної плати не здійснювалася. У довідці не зазначено жодних первинних документів, розрахункових документів та відомостей, на підставі яких вона видана.
Таким чином, за наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів не може погодитися із висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, оскільки не всі зазначені в довідці від 30.01.2015 №12 дані є підтвердженими розрахунковими документами (відомостями) та фактично отримані позивачем, що є основною умовою для проведення перерахунку пенсії.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду України від 17.03.2015 у справі № 21-11а15, від 15.12.2015 у справі № 2-а/576/29/14 та Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №358/1179/17, від 17.04.2018 у справі №376/2559/17, від 25.09.2018 у справі №539/1386/17 та від 10.07.2019 у справі №539/2726/16-а.
Відповідно до частини першої   статті 351 КАС України   (у наведеній вище редакції) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною третьою вказаної статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
За таких обставин, коли суди повно і правильно встановили обставини справи, проте неправильно тлумачили закон, який підлягав застосуванню, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись статтями   345,   349,   351,   355,   356 КАС України, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити.
Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.11.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 у справі №539/3234/16-а скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                      С. М. Чиркін
                                                                                     І. В. Желєзний                                                                                                     
                                                                                                В. М. Шарапа