УХВАЛА

21 квітня 2020 року 
м. Київ

Справа №  915/1654/19 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка  І.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 ,
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020
за позовом ОСОБА_1 
до: фізичної особи-підприємця Федорчука Ігоря Олеговича;
ОСОБА_2 
про визнання договору оренди недійсним,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2020 (згідно з відмітками на конверті) ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , скаржник) звернувся до Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 (дата складення повного тексту постанови 13.03.2020) зі справи №  915/1654/19; залишити в силі рішення господарського суду Миколаївської області від 02.10.2019. Крім того, скаржник просить зупинити дію постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 щодо стягнення з нього судового збору до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Касаційна скарга Комісії не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1)  якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2)  якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3)  якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4)  якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Між тим касаційна скарга оформлена з порушенням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, оскільки не містить жодної з передбачених абзацом 1 частини другої статті 287 ГПК України підстави касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" [у редакції, що діяла на час подання (2019 рік) даної позовної заяви] ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру було встановлено у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019  рік" у 2019 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 1  921  грн.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що позов у справі №  915/1654/19 подано у червні 2019року про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.2012.

Отже, з урахуванням викладеного та беручи до уваги немайновий характер спору, при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір за одну немайнову вимогу на суму 3  842  грн. [1  921  грн. (за немайнову вимогу) х 200%].

Скаржником до касаційної скарги додано дублікат квитанції від 31.03.2020 №  0.0.1665040369.1 на підтвердження сплати судового збору на суму 2  102  грн., тобто в меншому ніж передбачено Законом України "Про судовий збір" розмірі, через що наявна недоплата судового збору на суму 1  740  грн.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду документ, що підтверджує сплату (доплату) судового збору у встановленому порядку та розмірі у сумі 1  740  грн., за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:
- Отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102;
- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;
- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007;
- Код класифікації доходів бюджету: 22030102;
- Найменування податку, збору, платежу: "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".

З урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

Крім того, в касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зупинити дію постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 у даній справі щодо стягнення з нього судового збору до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до статті 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

З огляду на те, що касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 підлягає залишенню без руху до усунення недоліків, суд касаційної інстанції зазначає, що вказане клопотання буде розглянуте Касаційним господарським судом після усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 169, 174, 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.  Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 зі справи №  915/1654/19 залишити без руху.

2.  Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю не більше 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м.  Київ, вул.  О.  Копиленка,  6.

3.  Роз`яснити ОСОБА_1 , що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк