Постанова 
Іменем України
 
06 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 460/2578/15-ц
провадження № 61-40406св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Відділ державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції Львівської області, ОСОБА_2 , 
треті особи: Державне підприємство «Сетам», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Відділу державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції Львівської області, ОСОБА_2 , треті особи: Державне підприємство «Сетам», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання електронних торгів недійсними,
 
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Савки Тараса Володимировича на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 грудня 2017 року у складі судді Швед Н. П. та постанову Апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2018 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Ніткевича А. В., Павлишина О. Ф.,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2015 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи та просив: визнати недійсними електронні торги від 26 січня 2015 року оформлені протоколом № 462134 від 26 січня             2015 року; визнати недійсним протокол електронних торгів від 26 січня 2015 року № 46213; визнати недійсним акт державного виконавця про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 09 лютого 2015 року, виданого на підставі протоколу електронних торгів від 26 січня            2015 року № 46213; визнати недійсним і скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , видане державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області     Коцюмбасом С. Й., зареєстроване в реєстрі за № 234; скасувати державну реєстрацію права власності  на   квартиру АДРЕСА_2 , розташовану за вищевказаною адресою , за ОСОБА_2 від 09 лютого 2015 року, номер запису                   8665632;вирішити питання про розподіл судових витрат.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції Львівської області (далі - ВДВС Яворівського РУЮ) перебував виконавчий лист від 29 травня 2013 року № 2/1329/602/12, виданий Яворівським районним судом Львівської області, про стягнення з нього боргу в розмірі 98 252, 51 грн. З метою виконання вищезгаданого судового рішення, 26 січня 2015 року Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України(далі - ДП «Інформаційний центр») були проведені електронні торги з реалізації лоту                 № 33893 , тобто його квартири АДРЕСА_2 (єдине майно на яке могло бути звернено стягнення, що належить йому на праві приватної власності), розташованої по  АДРЕСА_5 , стартова ціна   якого становила 151 000 грн. Переможцем вищезгаданих електронних торгів став ОСОБА_2 , який придбав квартиру за стартовою ціною, дані торги були оформлені протоколом від 26 січня 2015 року № 46213 та актом державного виконавця про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 09 лютого 2015 року. На його думку, вищезгадані електронні торги проведені з порушення чинного законодавства, оскільки ознайомлюючись після продажу його квартири з матеріалами виконавчого провадження, він дізнався про те, що на адресу ВДВС Яворівського РУЮ, надходив звіт про оцінку майна (його квартири) від 01 жовтня 2014 року, згідно з яким початкова вартість майна становить 150 000 грн. З такою ціною квартири, він не згідний, так як вона є  необґрунтованою і заниженою. Державний виконавець не повідомив його про результати визначення вартості  та оцінки майна, внаслідок таких порушень чинного законодавства, він був позбавлений можливості оскаржити оцінку його квартири. Як вбачається з інформаційного повідомлення про проведення електронних торгів з реалізації його квартири, інформація в повному обсязі, як того вимагає законодавство відсутня. Вважає, що ДП «Інформаційний центр» не здійснило в передбаченому законом порядку публікації оголошення про продаж на електронних торгах належної йому квартири, чим порушило процедуру їх проведення, тому такі торги слід визнати недійсними, як і правовстановлюючі документи за яким відбувся перехід права власності реалізованого майна на торгах.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Яворівський районний суд Львівської області рішенням від 27 грудня 2017 року відмовив у задоволенні позову. 
 
Мотивував рішення суд першої інстанції тим, що електронні торги були проведені з дотриманням встановленого законом порядку, а тому відсутні підстави для визнання недійсними їх результатів. 
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
 
Апеляційний суд Львівської області постановою від 30 травня 2018 року рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 грудня 2017 року  залишив без змін. 
 
Мотивував судове рішення апеляційний суд тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому виходив з того, що доводи позивача про необхідність першочергової реалізації автомобіля «Шкода Октавія» не заслуговують на увагу, оскільки державним виконавцем було вжито всіх заходів для розшуку автомобіля, однак такий працівниками міліції не знайдено.
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи
У липні 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат Савка Т. В.  подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано статтю 63 Закону України «Про виконавче провадження»                          від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), оскільки на момент звернення стягнення у позивача було наявне інше рухоме майно, а саме автомобіль марки «Skoda Oktavia Tur» на який виконавець повинен був в першу чергу звертати стягнення. Вказує, що відповідно вимог статті 63 Закону № 606-XIV стягнення на житловий будинок чи квартиру в якому проживає боржник проводиться в останню чергу. Разом з цим державний виконавець звернув стягнення на єдине його житло за наявності в нього іншого рухомого майна. Суди не врахували того, що при проведенні електронних торгів було допущено ряд порушень, які полягали, серед іншого, в тому, що в інформаційному повідомленні про проведення електронних торгів з реалізації квартири не зазначено повної інформації, яка передбачена законодавством, зокрема, не вказано встановлені обмеження, відомості про земельну ділянку, на якій розташований будинок, кількість поверхів будинку, поверх на якому розташована квартира, інше житлове приміщення, інформація про допоміжні, підсобні приміщення та споруди, що суттєво порушує правила проведення торгів, а також його права та інтереси, оскільки впливає на формування ціни реалізації. Поза увагою судів залишився той факт, що він не був належним чином повідомлений про результати оцінки, у зв`язку з чим його позбавлено права на її оскарження.
 
У вересні 2018 року Державне підприємство «Сетам» (далі - ДП «Сетам») подало письмові пояснення в яких зазначило, що на момент проведення електронних торгів, які відбулися 26 січня 2015 року, уповноваженим на забезпечення здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів  було саме ДП «Інформаційний центр». Воно утворене наказом Міністерством юстиції України від 17 серпня 2015 року № 1503/5, не є правонаступником та не відповідає за діяльність та зобов`язання ДП «Інформаційний центр», а тому воно ніяким чином не порушувало права позивача. 
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
05 серпня 2019 року справа № 460/2578/15-ц надійшла до Верховного Суду.
 
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року                                       № 1123/0/226-20, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. 
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями            16 квітня 2020 року визначено суддю-доповідача Зайцева А. Ю.     
 
Фактичні обставини справи 
 
Судами встановлено, що на виконанні ВДВС Яворівського РУЮ знаходився виконавчий лист від 29 травня 2013 року № 2/1329/602/2012 виданий Яворівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості в розмірі 99 355,03 грн.
 
У зв`язку з невиконанням рішення в добровільному порядку державним виконавцем 21 серпня 2013 року в реєструючі установи були скеровані запити щодо розшуку майна боржника.
 
Згідно з відповіддю з Державної податкової інспекції у Яворівському районі у боржника відсутні відкриті рахунки у банківських установах.
Згідно з відповіддю з Новояворівського ВРЕР ДАІ за боржником був зареєстрований транспортний засіб.
З Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно                            від 02 вересня 2013 року встановлено, що за боржником зареєстроване на праві власності нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності боржнику та квартира                           АДРЕСА_6 , що перебуває у спільній сумісній власності в тому числі ОСОБА_1 
06 вересня 2013 року державний виконавець, відповідно до статті 40 Закону              № 606-XIV, прийняв постанову про розшук транспортного засобу боржника, а саме автомобіля марки «Skoda Oktavia Tur» 1,6 2007 року випуску, чорного кольору,           № кузова НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво від 16  серпня 2007 року НОМЕР_4. 
У зв`язку з цим постановою  державного виконавця від 06 вересня 2013 року виконавче провадження було зупинено. 
Оскільки транспортний засіб не був знайдений працівниками внутрішніх справ протягом тривалого часу, у боржника було виявлено зареєстроване нерухоме майно на підставі договору дарування від 25 березня 2005 року Р № 111, посвідченого приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу             Гуцал Л. І., а саме квартира АДРЕСА_1 загальною площею 23,1 кв. м. Враховуючи те, що належний боржнику автомобіль не було знайдено, а житло не було єдиним у боржника, державний виконавець 28 квітня 2014 року поновив виконавче провадження про що надіслав боржнику та стягувачу повідомлення від 06 травня 2014 року за № 09-067/1754 про проведення виконавчих дій, а саме щодо опису квартири АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою, що було зроблено та передано представнику стягувача на відповідальне зберігання.
06 травня 2014 року державний виконавець прийняв постанову про призначення експерта-спеціаліста у виконавчому провадженні яку надіслано сторонам та експерту за № 09-67/2803.
27 червня 2014 року державний виконавець скерував стягувачу листа за                     № 09/4313 з повідомленням про необхідність авансувати оцінку майна божника, що проводиться в процесі виконавчого провадження.
Стягувач повністю проавансував оцінку майна, а 29 жовтня 2014 року до ВДВС Яворівського РУЮ надійшов звіт про оцінку майна боржника, який був зареєстрований за вхідним № 09-2/1571.
Згідно пояснень державного виконавця даних в суді апеляційної інстанції, боржник ОСОБА_1 з`явився у ВДВС Яворівського району, однак відмовився отримати висновок про вартість майна та відмовився ознайомитися з матеріалами справи виконавчого провадження.
04 листопада 2014 року державним виконавцем було повідомлено боржника та стягувача про вартість арештованого майна та надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення за вихідним № 09-67/6518, що підтверджується реєстром відправлених рекомендованих листів.
 
Станом на 01 грудня 2014 року повідомлення про оскарження оцінки арештованого майна від сторін виконавчого провадження до ВДВС Яворівського РУЮ не надходило, а тому цього ж дня за вихідним номером 09-67/6893 в Головне управління юстиції у Львівській області був скерований пакет документів для здійснення заходів щодо передачі майна боржника на реалізацію.
 
04 лютого 2015 року до ВДВС Яворівського РУЮ надійшов протокол                                  № 46213 проведення електронних торгів з реалізації майна боржника від 26 січня 2015 року переможцем яких став ОСОБА_2 
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                   № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм  матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
За змістом статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Згідно і частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. 
Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).
Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Ураховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.
Отже, акт про проведення, який складений за результатами прилюдних торгів, стосується оформлення правового результату торгів, наслідком яких є виникнення цивільних прав та обов`язків, у зв`язку з чим торги є правочином у розумінні статті 202 ЦК України.
Частиною третьою статті 62 Закону № 606-XIV передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. 
Згідно зі статтею 58 Закону № 606-XIV визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов`язані з призначенням суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем. Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов`язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.
Згідно з пунктами 3, 4, 6 розділу ІІІ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5, який був чинним на час проведення електронних торгів (далі - Тимчасовий порядок), Організатор проводить електронні торги протягом двох місяців з дати внесення інформації про лот у Систему. У разі якщо державним виконавцем призначено зберігачем іншу особу, ніж Організатор, Організатор забезпечує оплату витрат зберігача, пов`язаних зі зберіганням майна, з одночасним повідомленням регіонального органу державної виконавчої служби.  Інформаційне повідомлення про електронні торги розміщується на Веб-сайті Системою автоматично не пізніше ніж за один місяць до дати завершення електронних торгів. Зміст інформаційного повідомлення про електронні торги повинен містити: 1) загальну інформацію про електронні торги: відомості про Організатора (найменування, контактні телефони, електронна адреса); відомості про зберігача (прізвище, ім`я, по батькові (найменування), контактний телефон, електронна адреса (за наявності); порядок оформлення участі в електронних торгах, перелік документів, які надаються учасниками, та вимоги до їх оформлення; кінцевий термін прийому заявок для участі в електронних торгах; дату і час початку електронних торгів; час закінчення електронних торгів (завершення подачі цінових пропозицій); строки сплати та розмір гарантійного внеску, реквізити рахунку, на який вноситься гарантійний внесок (найменування банку, МФО банку, номер рахунку, призначення платежу); строк для підписання протоколу проведення електронних торгів; реквізити рахунку, контактні телефони органу державної виконавчої служби, на який у разі визначення переможцем електронних торгів необхідно перерахувати кошти за придбане майно, строки сплати таких коштів. Інформація, зазначена у цьому підпункті, автоматично формується Системою; 2) інформацію про майно (лот): реєстраційний номер лота; вид майна; найменування майна; відомості про майно, що виставляється на електронних торгах, його склад, характеристики, опис; місцезнаходження майна; фотографічне зображення майна; відомості про обтяження майна; розмір гарантійного внеску;  стартову ціну продажу; крок електронних торгів; порядок ознайомлення з майном. Інформаційне повідомлення про електронні торги містить інформацію тільки про один лот.
 
У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року в справі 
№ 3-242гс16 викладено правовий висновок, згідно з яким при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.
 
У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання торгів недійсними.
 
Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суди дійшли правильного висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність порушень, що могли вплинути саме на результати торгів. 
Висновки судів попередніх інстанцій узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними  у постановах від 24 жовтня 2012 року в справі  № 6-116цс12 та від 22 лютого 2017 року в справі  № 6-2677цс16.
Доводи касаційної скарги про неврахування судами того, що на момент звернення стягнення у позивача було наявне інше рухоме майно, а саме автомобіль марки «Skoda Oktavia Tur» на який виконавець повинен був в першу чергу звертати стягнення, є безпідставними, оскільки судами було встановлено, що державним виконавцем було вжито всіх заходів для розшуку автомобіля, однак такий працівниками міліції не знайдено. Також судами встановлено, що в боржника на праві спільної сумісної власності знаходиться інше нерухоме майно  - квартира                           АДРЕСА_6 . Тобто реалізована на електронних торгах квартира не була єдиним майном боржника, на яке можна було звертати стягнення.
 
Встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, та не належить до компетенції касаційного суду.  
 
Керуючись однією з аксіом цивільного судочинства: « Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem », що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», суд касаційної інстанції вважає, що стягувач не може бути незаконно позбавлений закріпленого в Конституції України права на виконання рішення суду, як і не може бути з формальних підстав позбавлено прав переможця торгів. 
 
З огляду на наведене, твердження позивача про доведеність обставин за якими наявні підстави для визнання недійсними результатів електронних торгів (встановлення факту порушень при їх проведенні, які могли вплинути на їх результати), не заслуговують на увагу, оскільки судами попередніх інстанцій не встановлено таких обставин, а суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, тому з огляду на вимоги процесуального закону Верховний Суд не здійснює переоцінку доказів у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.
Доводи скарги про те, що поза увагою судів залишився той факт, що позивач не був належним чином повідомлений про результати оцінки, у зв`язку з чим його позбавлено права на її оскарження, обґрунтовано спростовано судом апеляційної інстанції з посиланням на те, що боржнику та стягувачу 04 листопада 2014 року було надіслано інформацію про вартість арештованої квартири рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 09-67/6518, що підтверджується реєстром відправлених рекомендованих листів. Про наявність висновку про оцінку майна боржнику було відомо особисто від державного виконавця, однак останній відмовлявся знайомитися з таким висновком. 
Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.  
 
Згідно з частиною третьою статті 401 та статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Савки Тараса Володимировича залишити без задоволення.
 
РішенняЯворівського районного суду Львівської області від 27 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2018 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді:	А. Ю. Зайцев	
 	 	
 	С. Ю. Бурлаков	
 	 	
 	Є. В. Коротенко