УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
09 червня 2020 року 
м. Київ
справа №400/2066/19
провадження №К/9901/13591/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Кравчука В.М., Шарапи В.М.,
перевіривши касаційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020 в справі № 400/2066/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації про визнання неправомірним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, в якому просив:
(і) визнати неправомірним та скасувати розпорядження Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, затвердженого заступником директора Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації Розуменко Д.А., про нарахування грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування в розмірі 22 % прожиткового мінімуму в рік;
(іі) зобов`язати Департамент соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі визначеному п. 2 постанови КМУ № 228, щомісячно, а не в рік, на одну особу та виплачувати двічі на рік (п. 5 Постанови КМУ № 228) в розмірах: - 22 % прожиткового мінімуму на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля; - 29 % прожиткового мінімуму на транспортне обслуговування.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.12.2019, яке було залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020, позов ОСОБА_1 задоволено частково:
А) Визнано неправомірним та скасовано розпорядження Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації щодо нарахування грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля в розмірі 22 % прожиткового мінімуму в рік.
Б) Зобов`язано Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, з урахуванням вимог пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», а саме: 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з розрахунку на місяць за друге півріччя 2018 року по 31.12.2019 року з врахуванням раніше проведених виплат.
Не погодившись з такими судовими рішеннями, Департамент соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й ухвалити нове судове рішення про відмову в позові повністю.
Дослідивши зміст касаційної скарги Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити з огляду на таке.
Приписами пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках  - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд, насамперед, має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.
Законодавець у КАС України встановив диференційований підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.
За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Спір у цій справі виник через ухвалення Департаментом соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації розпорядження, затвердженого заступником директора Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації Розуменко Д.А., про нарахування ОСОБА_1 грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування в розмірі 22  % прожиткового мінімуму в рік. Тому з огляду на те, що предметом спору є рішення суб`єкта владних повноважень щодо нарахування позивачеві грошової компенсації як особі, на яку поширюються гарантії для непрацездатних осіб, визначені пунктом 13 статті 20 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та частинами першою й шостою статті 28 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», ця справа є справою незначної складності відповідно до пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.
Водночас за пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
У касаційній скарзі заявник зазначає про обставини, на підставі яких Департамент соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації ухвалив розпорядження, затверджене заступником директора Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації Розуменко Д.А., про нарахування ОСОБА_1 грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування в розмірі 22 % прожиткового мінімуму в рік, а також надає правове обґрунтування наведеним нею обставинам.
Натомість ці обставини та аргументи не є підставою для касаційного перегляду справи незначної складності. Скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Колегія суддів також не встановила випадків, зазначених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.
Колегія суддів також бере до уваги, що Верховний Суд уже викладав в своїй постанові від 03.10.2018 в справі 524/7830/16-ц правовий висновок щодо застосування у подібних правовідносинах положень пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 №  228 «Про затвердження Порядку виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», а позиція судів першої та апеляційної інстанції узгоджується із відповідним висновком. Колегія суддів також не вбачає підстав для відступлення від зазначеної позиції.
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на те, що касаційна скарга Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації подана на судове рішення, яке за законом не належить оскаржувати у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.
Керуючись приписами статей 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020 в справі № 400/2066/19.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    В.М. Шарапа