ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

26 травня 2020 року                 м. Чернівці справа № 727/12711/19
провадження №22-ц/822/517/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Височанської Н.К.
суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.
секретар Собчук І.Ю. 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського національного торговельно-економічного університету в особі Чернівецького торговельно-економічного інституту про стягнення суми заборгованості по невиплаченій заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Чебан В.М.,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
У  грудні  2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Київського національного торговельно-економічного університету в особі Чернівецького торговельно-економічного інституту про стягнення суми заборгованості по невиплаченій заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Позовна заява обґрунтована тим, що вона з 2001 року по 30 червня 2018 року працювала в Чернівецькому торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету.
Наказом №152-к від 01 липня 2015 року її було призначено на посаду доцента кафедри менеджменту і туризму Чернівецького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету з 01 липня 2015 року по 30 червня 2018 року на умовах контракту, як таку, що обрана за конкурсом.
Зазначала, що максимальне навчальне навантаження на одну ставку науково-педагогічного працівника не може перевищувати 600 годин на навчальний рік.
Відповідно до п.4.11 колективного договору Чернівецького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету на 2015-2017 та 2017-2019 роки визначено обов`язок адміністрації інституту не перевищувати максимальну норму навчального навантаження на кожного викладача, встановлену Міністерством освіти і науки України. У п.6.1. Правил внутрішнього розпорядку Чернівецького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету зазначено, що максимальне навантаження науково-педагогічних працівників визначається Законом України «Про вищу освіту».
Вказувала, що всупереч ст.56 Закону України «Про вищу освіту», згідно з розподілом навчальної роботи в годинах кафедри менеджменту і туризму у 2015-2016 навчальному році, навчальне навантаження, яке самовільно встановлене їй роботодавцем, складало 714 годин, у 2016-2017 навчальному році - 663,5 години, а у 2017-2018 навчальному році - 701 годину.
Отже, на її думку, у 2015-2016 навчальному році вона працювала на 1,19 ставки (714:600) та отримала заробітну плату в сумі 73046,36 грн., однак в перерахунку на 1,19 ставки – мала б отримати 86925,17 грн., тому не донарахована та недоплачена сума становить 13878,81 грн. (86925,17 грн. - 73046,36 грн.). У 2016-2017 навчальному році її фактичне навантаження було 663,5 години на одну ставку та нею отримано заробітну плату в сумі 96903,77 грн., хоча фактично вона працювала 1,11 ставки (663,5:600) та мала отримати 107563,20 грн., тому не донарахована та недоплачена сума заробітної плати становить 10659,41 грн. (107563,20 грн. - 96903,77 грн.). У 2017-2018 навчальному році її фактичне навантаження складало 701 годину на одну ставку та їй нарахована заробітна плата в сумі 109346,37 грн., хоча фактично вона працювала 1,17 ставки (701:600) та мала отримати заробітну плату в сумі 127935,30 грн., тому не донарахована та недоплачена сума заробітної плати становить 18588,88 грн. (127935,30 грн. - 109346,37 грн.).
Позивачка стверджувала, що відповідачем порушено п.4 ст.60 Закону України «Про освіту», п.2 ст.56 Закону України «Про вищу освіту», п.4.11 колективного договору ЧТЕІ КНТЕУ, п.6.1. Правил внутрішнього розпорядку Чернівецького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету, у зв`язку з чим їй за період з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року не донараховано та не доплачено заробітну плату в сумі 43127,11 грн. (13878,81 грн. + 10659,41 грн. + 18588,88 грн.).
Вважала, що всупереч вимогам ст.103 КЗпП України, відбулась зміна діючих умов оплати її праці в сторону погіршення, про що вона не була повідомлена за два місяці.
Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19.10.2000 року та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати від 21 лютого 2001 року, розмір компенсації за період заборгованості з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року становить 11186,68 грн.
Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь незаконно не донараховану та не доплачену заробітну плату в розмірі 43127,11 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 11186,68 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачка брала участь на всіх засіданнях кафедри, якими затверджувалися індивідуальні плани викладачів відповідно до навчального навантаження, була обізнана про своє загальне навантаження на кожен навчальний рік та не висловлювала заперечень щодо свого навантаження.
Крім цього, праця позивачки оплачувалася за схемою посадових окладів, що відноситься до тарифної системи оплати праці, при якій обсяг фактично виконаної працівником роботи не впливає на розмір її посадового окладу. Будь-яких змін істотних умов праці не відбулося.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників
На дане рішення  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги ч.2 ст.56 Закону України «Про вищу освіту», якою передбачено, що максимальне навантаження на одну ставку науково-педагогічного працівника не може перевищувати 600 годин на навчальний рік. Вона не надавала будь-яких заяв щодо того, що згідна на збільшення свого навантаження. Про зміни умов оплати праці вона не була повідомлена не пізніше як за два місяця до їх запровадження, як того вимагає положення ст.103 КЗпП України.
У відзиві на апеляційну скаргу Київський національний торговельно-економічний університет в особі Чернівецького торговельно-економічного інституту просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позиція апеляційного суду 
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Фактичні обставини справи встановлені судом
01 липня 2015 року між Чернівецьким торговельно-економічним інститутом Київського національного торговельно-економічного університету та ОСОБА_1 укладено контракт, згідно з яким позивачка призначена на посаду доцента кафедри менеджменту і туризму з 01 липня 2015 року по 30 червня 2018 року (а.с.160-161).
Пунктом 1.3 контракту, інститут зобов`язується встановити посадовий оклад та заробітну плату у розмірах, передбачених законодавством України та внутрішніми документами Інституту.
Згідно з п.3.1 контракту інститут має право встановлювати і коригувати обсяг педагогічного навантаження відповідно до існуючих положень та нормативів.
Наказом Чернівецького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету №152-к від 01 липня 2015 року «По особовому складу» (а.с.162), переведено та продовжено трудові відносини на умовах контракту з ОСОБА_1 , як такою, що обрана за конкурсом на посаду доцента кафедри менеджменту і туризму Чернівецького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету строком на три роки з 01 липня 2015 року по 30 червня 2018 року на умовах, викладених в контракті. Посадовий оклад з 01липня 2015 року встановлюється в розмірі 2914 грн. на місяць за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету, доплата за вчене звання доцента в розмірі 25% від посадового окладу за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету на місяць, доплата за науковий ступінь кандидата наук в розмірі 15% від посадового окладу за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету на місяць, надбавка за вислугу років в розмірі 20% від посадового окладу за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету на місяць.
Пунктом 4.1 Колективного договору Чернівецького торговельно-економічного інституту КНТЕУ на 2015-2017 роки та Колективного договору на 2017-2019 роки передбачено, що робочий час і його використання регламентувати згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку ЧТЕІ КНТЕУ. Згідно п.4.2 даних договорів тривалість робочого тижня для науково-педагогічного складу з двома вихідними днями становить 36 годин. Пунктом 4.11 Колективних договорів встановлено не перевищувати максимальну норму навчального навантаження на кожного викладача, встановлену Міністерством освіти і науки України. Пунктом 4.13 передбачено проведення попереднього розподілу навчального навантаження між викладачами на кожний наступний навчальний рік наприкінці поточного навчального року з обов`язковим обговоренням на засіданнях кафедр. Узгоджувати з профспілковим комітетом розподіл навчального навантаження як норму праці для викладачів – встановлення їх обсягу роботи та робочого часу (ст.86, 247 КЗпП України, ст.38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності») (а.с.16-59).
Відповідно до п.6.1 Правил внутрішнього розпорядку Чернівецького торговельно-економічного інституту КНТЕУ для науково-педагогічних працівників робочий день становить 7 годин 20 хвилин, або 1548 робочих годин на рік. Робочий час науково-педагогічного працівника включає обов`язкове навчальне навантаження, підготовку навчально-методичного забезпечення дисциплін, які викладає, а також проведення науково-дослідної роботи за профілем кафедри, факультету, інституту, виконання іншої роботи, передбаченої індивідуальним планом.
Максимальне навчальне навантаження науково-педагогічних працівників визначається Законом України «Про вищу освіту».
Адміністрація Інституту має право збільшувати або зменшувати щорічне навчальне навантаження конкретних науково-педагогічних працівників за рахунок відповідного зменшення або збільшення інших видів робіт.
Пунктом 6.4 вказаних Правил передбачено тривалість робочого тижня для науково-педагогічного складу з двома вихідними днями – 36 годин (а.с.60-80), (а.с.94-114).
В матеріалах справи містяться протоколи засідань кафедри менеджменту і туризму та додатки до них, згідно з якими вирішено питання розподілу навчального навантаження кафедри на 2015-2016 н.р., 2016-2017 н.р., 2017-2018 н.р. На всіх засіданнях кафедри була присутня ОСОБА_1 , яка приймала участь в голосуванні даного розподілу та не висловлювала будь-яких зауважень. Зокрема, відповідно до даних відомостей, на 2015-2016р. навчальне навантаження на позивача передбачалося 714 годин, на 2016-2017р. – 663,5 годин, на 2017-2018р. – 701 година (а.с.156-159, 117-121).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, застосовані норми права та встановлені обставини 
Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі  матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору можуть встановлюватись угодою сторін.
Згідно п. 3 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року №170, прийняття (наймання) на роботу працівників шляхом укладання з ними контракту власником або уповноваженим ним органом, громадянином може здійснюватись у випадках, прямо передбачених законами.
За п.10 вказаного Положення у контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов`язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов`язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця.
Юридичною підставою для укладання контракту з педагогічними працівниками була ст. 54 Закону України «Про освіту» (в редакції від 23 травня 1991 року, яка була чинна на час укладення з позивачкою контракту), положення ч.3 якої визначають, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладання трудового договору, у тому числі за контрактом.
Статтею 56 Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що робочий час науково-педагогічних працівників становить 36 годин на тиждень (скорочена тривалість робочого часу). Робочий час педагогічного працівника включає час виконання ним навчальної, методичної, організаційної роботи та інших трудових обов`язків. Максимальне навчальне навантаження на одну ставку науково-педагогічного працівника не може перевищувати 600 годин на навчальний рік.
Навантаження науково-педагогічного працівника - це обсяг роботи у годинах за визначеними законом видами діяльності (навчальна, методична, наукова, організаційна), який дорівнює встановленій кількості годин, яке планується кафедрами відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України «Про затвердження норм часу для планування і обліку навчальної роботи та переліків основних видів методичної, наукової й організаційної роботи педагогічних і науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів» від 7 серпня 2002 року № 450 та розпоряджень навчально-методичного відділу.
Відповідно до п.4.2 Правил внутрішнього розпорядку Чернівецького торговельно-економічного інституту КНТЕУ прямим обов`язком адміністрації інституту є доведення до відома науково-педагогічних працівників наприкінці навчального року (до надання відпустки) обсяги педагогічної роботи в наступному навчальному році.
Отже, щорічно наприкінці навчального року за наявним контингентом студентів та очікуваною кількістю вступників проводиться визначення навантаження на наступний рік, і про можливі зміни попереджаються науково-педагогічні працівники до надання їм відпусток. Обчислене навантаження підлягає уточненню за підсумками прийому, поновлення-відрахування студентів. До початку навчального року остаточно обчислюється загальна кількість годин по кафедрі та індивідуальне навантаження кожного викладача.  
Судом першої інстанції встановлено, що позивач до початку навчального року була обізнана з індивідуальним навантаженням, оскільки була присутня на всіх засіданнях кафедри, на яких затверджувався розподіл навчальної роботи між викладачами. З протоколів засідання кафедри, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що позивач проти визначеного їй навантаження не заперечувала та не висловлювала будь-яких зауважень, а відповідно погодилась.
Колегія суддів вважає, що розподіл навчальної роботи між викладачами, який затверджується на засіданні кафедри перед початком навчального року, є попереднім планом роботи на наступний навчальний рік. Проте, він не свідчить про фактичне виконання позивачем певного конкретного обсягу навантаження.
Крім цього, відповідно до п.6.1 Правил внутрішнього розпорядку Чернівецького торговельно-економічного інституту КНТЕУ адміністрація Інституту має право збільшувати або зменшувати щорічне навчальне навантаження конкретних науково-педагогічних працівників за рахунок відповідного зменшення або збільшення інших видів робіт.
Пунктом 6.4 вказаних Правил передбачено тривалість робочого тижня для науково-педагогічного складу з двома вихідними днями – 36 годин, що не суперечить Закону України «Про вищу освіту». При цьому, відповідно до контракту, укладеного між позивачем та відповідачем, оплата праці позивача складається з посадового окладу та надбавок за вчене звання доцента, науковий ступінь кандидата наук та за вислугу років.
Відповідно до п.6.1 Правил робочий час науково-педагогічного працівника включав обов`язкове навчальне навантаження, підготовку навчально-методичного забезпечення дисциплін, які викладає, а також проведення науково-дослідної роботи за профілем кафедри, факультету, інституту, виконання іншої роботи, передбаченої індивідуальним планом.
Отже, оплата праці позивача здійснювалася на умовах тарифної системи оплати праці та залежала від кількості відпрацьованих днів (годин). Будь-якого розмежування в оплаті праці в залежності від виду роботи, в тому числі від збільшення чи зменшення навчального навантаження, або методичної, організаційної роботи, умови контракту не містять. 
Позивач належними та допустимими доказами не довела відпрацювання за всіма видами робіт більшої кількості годин, що передбачена діючим законодавством, і що давало би їй право на збільшення заробітної плати.
Доводи апеляційної скарги про порушення вимог ст.56 Закону України «Про вищу освіту», колективних договорів в частині максимального навчального навантаження на одну ставку науково-педагогічного працівника, навіть при встановленні даних порушень, не дають підстав для зміни системи оплати праці та для нарахування і виплати позивачці заробітної плати у розмірі, що перевищує встановлений умовами трудового договору.
Таким чином, оскільки будучи повідомленою з дотриманням вимог, передбачених нормативно-правовими актами щодо щорічного визначення педагогічного навантаження, за наявності на те правових підстав та фактичних змін в  організації навчального процесу вищого навчального закладу, що призвело до збільшення педагогічного навантаження, а оплату праці проведено за фактично відпрацьовані дні відповідно до умов контракту, то висновок суду про відсутність правових підстав для стягнення недоотриманої заробітної плати ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам закону. Позивачем не надано жодних доказів неправомірності нарахованої їй заробітної плати за спірний період.
Є безпідставними доводи апеляційної скарги про істотну зміну умов праці в сторону погіршення. Так, при укладенні контракту позивач погодилась на тарифну систему оплати праці з визначенням конкретного його розміру умовами контракту. Погоджена сторонами система оплати праці не залежала від педагогічного навантаження, а нараховувалася виключно від кількості відпрацьованих днів (годин).
З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що визначення відповідачем педагогічного  навантаження позивача на наступний навчальний рік в межах її робочого часу, згоду на яку позивач висловила, приймаючи участь в голосуванні на засіданнях кафедри з розподілу педагогічного навантаження, не є змінами істотних умов праці в розумінні ст. 32, ч.4 ст. 97, ст.103 КЗпП України.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                Н.К.Височанська
Судді:                                                 А.І. Владичан
І.М.Литвинюк