ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5790/19                                                                       Суддя першої інстанції: Лапій С.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді          - Пилипенко О.Є.  
          суддів                              - Глущенко Я.Б. та Черпіцької Л.Т.,
          при секретарі                    - Кузик О.С., 
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення від 24.04.2019 №UA125110/2019/110032/2,
В С Т А Н О В И Л А :
У листопаді 2019 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення від 24.04.2019 №UA125110/2019/110032/2, в якому просив:
-          визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 24.04.2019 №UA125110/2019/110032/2.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
Окрім іншого, в апеляційній скарзі відповідач просив замінити Київську митницю ДФС правонаступником - Київською митницею Держмитслужби. 
Відповідно до ч.1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
За приписами ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. 
Відповідно до п. 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквдацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року № 1074, дія якого поширюється, в тому числі, і на територіальні органи міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, права та обов`язки органів виконавчої влади переходять у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади.
Відповідно до п.12 постанови КМ України від 20.10.2011 року № 1074 орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності Актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.
Розпорядженням КМ України від 04.12.2019 року № 1217-р Кабінет Міністрів погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення з 8 грудня 2019 року Державною митною службою покладених на неї постановою КМ України від 06.03.2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.
Таким чином, з 08.12.2019 року функції повноваження Державної фіскальної служби з реалізації державної митної політики здійснюють відповідні територіальні органи Державної митної служби України, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву апелянта та замінити Київську митницю Державної фіскальної служби правонаступником - Київською митницею Держмитслужби.
08 квітня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 12760, Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до змісту якого, позивач вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.  
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Київською митницею Державної фіскальної служби не доведено, що подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідачем не обґрунтовано та не доведено неможливості визначення митної вартості за ціною контракту та неможливості її визначення за жодним методом, що передує резервному.
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Текссол-С», ідентифікаційний код 35892372, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 22, зареєстроване як юридична особа 09.04.2008 р., про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №10731020000015361. 
Між Mumtaz & Co, компанією, зареєстрованою в Ісламській Республіці Пакистан, (далі - продавець), та ТОВ «Текссол-С» 18.06.2012 року був укладений контракт №РК/20120608/UK (далі - контракт), відповідно до якого продавець, продає позивачу товари власного виробництва.
Продавець та позивач 17.06.2014 року уклали додаткову угоду №170614 до контракту продовжили строк дії контракту до 18.06.2017 року.
Продавець та позивач 16.06.2017 року уклали додаткову угоду №16062017 до контракту, якою, зокрема продовжили строк дії контракту до 31.12.2019 року.
Продавець та позивач 04.03.2019 року уклали додаток №74 до контракту (далі - додаток), відповідно до пункту 1 якого продавець поставив позивачу, а позивач прийняв наступний товар (далі - товар), а саме: рушники махрові, 100% бавовна, щільністю 450 г/м2, без канту, 24/2, в кількості 4 129 шт., 1 384,67 кг, за ціною 4,00 долара США за 1 (один) кг, країна виробництва: Ісламська Республіка Пакистан; рушники махрові, 100% бавовна, щільністю 500 г/м2, без канту, 12/1, в кількості 7 991 шт., 2 648,79 кг, за ціною 4,00 долара США за 1    (один) кг, країна виробництва: Ісламська Республіка Пакистан; рушники махрові, 100% бавовна, щільністю 420 г/м2, з кантом, 12/1, в кількості 12 275 шт., 3 918,54 кг, за ціною 4,00 долара США за 1 (один) кг, виробництва: Ісламська Республіка Пакистан; коврики для ніг, щільністю 650 г/м2, 20/2, в кількості 2 412 шт., 548,73 кг, за ціною 4,00 долара США за 1    (один) кг, країна виробництва: Ісламська Республіка Пакистан (далі - товар №1); халати для ванни махрові, 100% бавовна, щільністю 400 г/м2, з білим коміром, розмір M, L, XL, XXL, в кількості 640 шт., 884,01 кг, за ціною 6,00 доларів США за 1 (одну) шт., країна виробництва: Ісламська Республіка Пакистан (далі - товар №2).
Відповідно до пунктів 2, 3 та 4 додатку товар продається на умовах FOB м. Карачі ( Мухаммад Бін Касім ), Ісламська Республіка Пакистан (Incoterms 2000).
Загальна вартість товару за інвойсом №МС/0071/2019, який виставить до сплати продавець відповідно до додатку, складає 37 842,92 долари США.
Оплата здійснюється позивачем протягом 30 (тридцяти) календарних днів після поставки товару на склад позивача. Валютою платежу є долар США. Усі витрати, пов`язані з банківським переказом за поставку товару, несе позивач.
Продавець на виконання пункту 2 додатку 05.03.2019 року виставив позивачу до сплати інвойс №МС/0071/2019 (далі - інвойс) на загальну суму 37 842,92 долари США.
Позивач 18.04.2019 року з метою переміщення товару через митний кордон України подав попередню митну декларацію ІМ40ЕЕ №UA125110/2019/445879.
Київська митниця ДФС 23.04.2019 року провела митний огляд товару та склала акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA125110/2019/407326.
Позивач 23.04.2019 року подав до Київської митниці ДФС митну декларацію ІМ40ДЕ №UA125110/2019/407568, у графах 31 якої позивачем був зазначений товар.
Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації ІМ40ДЕ №UA125110/2019/407568 від 23.04.2019 року загальна вартість товару складає 37 842,92 долари США, а його поставка відбувалася на умовах FOB порт Мухаммад Бін Касім , Ісламська Республіка Пакистан.
У той же час з матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт) з порту м. Карачі ( Мухаммад Бін Касім ), Ісламська Республіка Пакистан, до місця ввезення на митну територію України. Розмір фрахту склав 40 144,65 грн.
Таким чином, загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту), склала в гривневому еквіваленті станом на день подання позивачем митної декларації щодо товару 23.04.2019 року - 1 053 402,87 грн. (37 842,92 долари США х 26,775371 + 40 144,65 грн.).
Позивачем до Київської митниці ДФС разом із митною декларацією ІМ40ДЕ №UA125110/2019/407568 від 23.04.2019 року подано, зокрема такі документи:
- пакувальний лист продавця на товар від 05.03.2019 року (0271); 
- рахунок-фактура №МС/0071/2019 від 05.03.2019 року (0380); 
- коносамент №MEDUPK253839 від 14.03.2019 року (0705);
- автотранспортна накладна №А0965782 від 19.04.2019 року (0730); 
- сертифікат про походження товару №SCCI/СО/301797 від 04.04.2019 року (0861);
- акт Київської митниці ДФС про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA125110/2019/407326 від 23.04.2019 року (1701);
- рахунок-фактура №СФ-0001318 від 22.04.2019 року, виставлений перевізником ТОВ « Олимп А. С. » (3004); 
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару;
- довідку ТОВ «Олимп А.С.» №1902006 від 22.04.2019 року (3007); 
- додаток (4103); 
- додаткова угода №16062017 від 16.06.2017 року (4103);
- додаткова угода №26032018 від 26.03.2018 року (4103);
- контракт (4104); 
- договір (контракт) про перевезення №120416-Д від 12.04.2016 року (4301).
Після подання вказаної митної декларації 23.04.2019 року декларант отримав від відповідача електронне повідомлення про надання додаткових документів та інформації про правильність зазначення митної вартості товарів (далі - запит), а саме: 1) якщо рахунок сплачено - банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару; 2) інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) виписки з бухгалтерської документації; 4) каталогів, специфікацій, прейскурантів (прас-листві) виробника товару; 5)    копії митної декларації країни відправлення (разом із перекладом); 6) висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.
Позивачем 24.04.2019 року надано додаткові документи разом із супровідним листом №2404/19-01 від 24.04.2019 року (далі - лист 1), який відповідач отримав о 14 год. 47 хв.
Так, позивачем надано наступні документи:
1) щодо банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, та інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, - позивач звернув увагу відповідача, що у нього були відсутні станом на день підписання листа 1 будь-які платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, адже сам товар не брався на бухгалтерській облік позивача, так як він знаходився в зоні митного контролю відповідача, був невипущений у вільний обіг та був неоплаченим.
Що стосується зазначення номеру інвойсу в додатку, то позивач додатково повідомив відповідача, що продавець має можливість резервувати номери інвойсів наперед у своїй внутрішній системі бухгалтерського обліку, а такий аргумент відповідача (щодо зазначення номеру інвойсу в додатку) жодним чином, на думку позивача, не пояснює як наявність номеру інвойсу в додатку унеможливлює здійснення відповідачем перевірки числового значення складових митної вартості товару;
2) щодо виписки з бухгалтерської документації - позивач надав відповідачу для ознайомлення на 5 аркушах первинні документи бухгалтерського обліку позивача, які підтверджують те, що митна вартість товару відповідає звичайному рівню цін на подібні (аналогічні) товари, які раніше ввозилися позивачем на митну територію України, а саме фотокопії: митної декларації ІМ40ДЕ №UA125110/2018/423479 від 29.11.2018 року; інвойсу №MC/0067/2018 від 11.10.2018 року, виставленого продавцем; видаткової накладної №ТЕК-000511 від 07.12.2018 року, складеної між позивачем та ТОВ «ТД «БКП»; податкової накладної №511 від 07.12.2018 року, складеної позивачем;
3) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прас-листві) виробника товару - позивач звернув увагу відповідача, що у нього були відсутні станом на день підписання листа 1 будь-які каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) продавця щодо товару. Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання вищезазначених документів лише за умови їх наявності в позивача;
4) щодо копії митної декларації країни відправлення (разом із перекладом) - позивач звернув увагу відповідача, що у нього була відсутня станом на день підписання листа 1 копія митної декларації країни відправлення, яка є власністю продавця. Більше того, приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання копії митної декларації країни відправлення лише за умови її наявності в позивача;
5) щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини - позивач звернув увагу відповідача, що у нього був відсутній станом на день підписання листа 1 будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання експертного висновку лише за умови його наявності в позивача.
Відповідач 24.04.2019 року після проведення процедури консультації відповідно до частини четвертої    статті 57 МК України прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110032/2, так як документи надані позивачем не в повному обсязі і містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тобто надані позивачем документи, на думку Київської митниці ДФС, не містять належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості товару, а додатково надані документи не усунули виявлених розбіжностей, що зумовило неможливість підтвердити заявлену позивачем митну вартість товару відповідно до частини другої    статті 58 МК України.
Відповідач зазначив, що згідно з додатком до контракту вказано, що оплата в розмірі 37 842,92 долари США здійснюється на підставі інвойсу №МС/0071/2019, однак даний додаток був підписаний раніше (04.03.2019 року), аніж виданий інвойс (05.03.2019 року), що являється, на думку відповідача, розбіжністю, яка вказує на сумнівність вчинення даних документів.
Відповідач у своєму рішенні про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110032/2 від 24.04.2019 року також зазначив, що контракт на перевезення №1902006 від 22.04.2019 року строком дії до 31.12.2016 року з можливою пролонгацією на один рік, таким чином з 01.01.2018 року дія даного контракту не підтверджена. Крім того, відповідно до пункту 10 контракту строк дії контракту два роки з моменту підписання, тобто до 18.06.2014 року, до митного оформлення надана додаткова угода №16062017 від 16.06.2017 року, відповідно до якої змінюється пункт 10 контракту та встановлюється строк дії контракту до 31.12.2019 року, таким чином період з 18.06.2014 року по 31.12.2019 року є документально непідтвердженим. Оскільки до митної декларації №UA125110/2019/407568 від 23.04.2019 року приєднані лише додаткові угоди №16062017 від 16.06.2017 року, №26032018 від 26.03.2018 року, №74 від 04.03.2019 року до контракту, однак позивачем не надано попередні додаткові угоди, що не дає можливості впевнитися в повноті зовнішньоекономічної операції.
Крім того, відповідачем вказано, що в додатково наданих позивачем документах відсутні банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та які передбачено пунктом 4 контракту, що передбачає оплату за товар протягом 45 календарних днів з дати CMR. CMR №0965782 від 19.04.2019. В інвойсі №МС/0071/2019 умови та термін оплати за товар не визначені. Пункт 3 додатку передбачає, що оплата здійснюється протягом 30 календарних днів після поставки товару на склад покупця. При цьому не передбачено яким чином здійснюється початок строку оплати за товар.
Відповідач у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110032/2 від 24.04.2019 року зазначив, що позивачем не надано належні каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
За результатами проведених консультацій, в тому числі письмових, відповідачем встановлено, що вищевикладені розбіжності, неточності та сумніви в достовірності відомостей, що містяться в наданих документах, не дають можливості визнати заявлену митну вартість товарів за першим методом.
Щодо застосування другорядних методів визначення митної вартості: метод 2а за ціною договору щодо ідентичних товарів неможливо застосувати, тому що у митниці відсутня інформація для застосування даного методу, оскільки наявна в митниці інформація не відповідає усім критеріям, що зазначені у статті 59 МК України.
Під час проведення з декларантом консультацій (в тому числі письмових) такої інформації не надано, а тому метод за ціною договору щодо ідентичних товарів в даному випадку не може бути застосований.
Метод 2б за ціною договору щодо подібних товарів до даного товару неможливо застосувати тому, що у митниці відсутня інформація для застосування даного методу, а у листі №2404/19-01 від 24.04.2019 року зазначено посилання на митну декларацію №UA125110/2018/423479 від 29.11.2018 року для застосування методу 2б, однак вона не може бути прийнята за основу для застосування, оскільки кожне митне оформлення (митна декларація) розглядається митним органом окремо;
Методи визначення митної вартості 2в та 2г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому за умовами статей 62, 63 МК України така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані.
Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно джерела інформації: товар №2 - 6,10 доларів США за кг (митна декларація №UА100050/2019/278023 від 04.02.2019 року).
Після цього митним органом відповідно до пункту 1 частини одинадцятої та частини дванадцятої    статті 264 МК України відмовлено в митному оформленні (випуску) товару за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA125110/2019/407568 від 23.04.2019 року у зв`язку з прийняттям рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110032/2 від 24.04.2019 року.
При прийнятті відмови посадовою особою митного органу - головним державним інспектором Київської митниці ДФС Повстяним Андрієм Володимировичем була заповнена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00165 від 24.04.2019 року, примірник якої невідкладно було вручено (надіслано) декларанту.
З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач, з урахуванням коригувань, подав нову митну декларацію ІМ40ДЕ №UA125110/2019/407731 від 25.04.2019 року та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 12    969,17 грн.
Водночас, відповідно до частини восьмої статті 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
Позивач 12.07.2019 року керуючись положеннями частини сьомої та восьмої статті 55 МК України та не погоджуючись із рішенням Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110032/2 від 24.04.2019 року, надав відповідачу листа позивача №1207/19-01 (далі - лист 2).
Так, зокрема, позивач у своєму листі 2 для підтвердження заявленої митної вартості товару в гривневому еквіваленті в розмірі 1 053 402,87 грн., що була скоригована відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110032/2 від 24.04.2019 року, надав відповідачу наступні документи та інформацію:
1) щодо інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, - позивач надав відповідачу для ознайомлення на 3 аркушах фотокопії наступних документів бухгалтерського обліку позивача щодо спірного товару: прибуткової накладної №ТЕК-000064 від 25.04.2019 року, складеної позивачем; видаткової накладної №ТЕК-000152 від 25.04.2019 року, складеної між позивачем та ТОВ «ТД «БКП»; податкової накладної №152 від 25.04.2019 року, складеної позивачем;
2) щодо виписки з бухгалтерської документації - позивач звернув увагу відповідача, що він уже надавав відповідачу у листі 1 для ознайомлення на 5 аркушах первинні документи бухгалтерського обліку позивача, які підтверджують те, що митна вартість товару відповідає звичайному рівню цін на подібні (аналогічні) товари, які раніше ввозилися позивачем на митну територію України, а саме фотокопії: митної декларації ІМ40ДЕ №UA125110/2018/423479 від 29.11.2018 року; інвойсу №MC/0067/2018 від 11.10.2018 року, виставленого продавцем; видаткової накладної №ТЕК-000511 від 07.12.2018 року, складеної між позивачем та ТОВ «ТД «БКП»; податкової накладної №511 від 07.12.2018 року, складеної позивачем;
3) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, копії митної декларації країни відправлення та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини - позивач звернув увагу відповідача, що у нього були відсутні станом на день підписання листа 2 будь-які каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копія митної декларації країни відправлення та будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики спірного товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Окрім того, позивач звернув увагу на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання вищезазначених документів лише за умови їх наявності в позивача, про що позивач уже раніше повідомляв відповідача у листі 1;
4) щодо транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, в тому числі угоду на перевезення тощо - позивач додатково надав відповідачу для ознайомлення на 4 аркушах фотокопії: відповідної угоди на перевезення (договір на транспортно-експедиційне обслуговування №12416-Д від 12.04.2016 року, укладений між позивачем та ТОВ «Олимп А.С.»), акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-00001318 від 22.04.2019 року, складеного між позивачем та ТОВ « Олимп А. С. »; рахунку-фактури №СФ-0001318 від 22.04.2019 року, виставленого ТОВ « Олимп А .С. ».
Відповідач 23.07.2019 року надіслав позивачу листа №9451/1/10-70-62-47 у якому зазначив, що не вбачає підстав для визнання заявленої позивачем митної вартості товару та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110032/2 від 24.04.2019 року.
Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як убачається ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Як убачається ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до вимог п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Згідно з вимогами пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку № 631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.
Крім того, ч. 1 ст. 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Як убачається п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Крім того, ч. 6 ст. 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Як убачається ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до вимог ч. 2 10 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Як убачається ч. 4 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Згідно з вимогами ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Крім того, п. 10 ст. 58 МК України, визначається, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;
2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;
3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;
4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;
5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
7) витрати на страхування цих товарів.
Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.
Колегія суддів наголошує, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, а також на вимогу митного органу, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 МК України.    
При цьому, з аналізу ст.ст. 53, 54 МК України вбачається, що митні органи дійсно мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження мають здійснюватися ними у спосіб, установлений законом, тобто в даному випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.
Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, оскаржуване рішення не містить конкретної складової митної вартості товару, яка не була підтверджена позивачем під час його митного декларування та митного оформлення за митною декларацією IM40ДЕ №UA125110/2019/407568 від 23.04.2019 року.
Відповідач, скоригував лише митну вартість товару №2 за митною декларацією IM40ДЕ №UA125110/2019/407568 від 23.04.2019 року, визнавши митну вартість товару №1 за цією ж митною декларацією, що, на переконання колегії суддів свідчить про необґрунтованість висновків відповідача, що в наданих до митного оформлення документах позивача, які підтверджують митну вартість товарів, є розбіжності, а також що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості.
Відповідачем наголошено, що підставою для проведеного коригування стало те, що договір на транспортно-експедиційне обслуговування №120416-Д від 12.04.2016 року, укладений між позивачем та ТОВ « Олимп А.С. » втратив чинність 31.12.2017 року, проте таке твердження колегія суддів вважає помилковим, адже відповідно до пункту 9.1 цього договору вбачається, що він автоматично продовжується щороку.
Крім того, безпідставним є твердження відповідача про те, що контракт діяв до 18.06.2017 року, адже відповідно до пункту 1 додаткової угоди №170614 від 17.06.2014 року до контракту строк дії контракту був продовжений до 18.06.2017 року та в подальшому продовжений до 31.12.2019 року включно відповідно до додаткової угоди №16062017 від 16.06.2017 року до контракту, яка додавалася позивачем до листа №2404/19-01 від 24.04.2019 року та є в наявності відповідача.
Колегія суддів критично ставиться до твердження відповідача про те, що підставою для винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110032/2 від 24.04.2019 року стало те, що позивач не надав банківських платіжних документів, оскільки позивач у листі №2404/19-01 від 24.04.2019 року повідомляв відповідачу про те, що інвойс №МС/0071/2019 від 05.03.2019 року був неоплаченим. При цьому відповідно до пункту 3 додатку оплата за товар здійснюється протягом 30 календарних днів після поставки товару на склад позивача. Крім того, при винесенні оскаржуваного рішення товар знаходився в зоні митного контролю відповідача, тобто був ще непоставлений на склад позивача, а відтак строк його оплати не розпочався станом на день підписання листа позивача №2404/19-01 від 24.04.2019 року та винесення відповідачем оскаржуваного рішення.
Посилання відповідача на те, що підставою для проведеного коригування є ненадання декларантом на запит відповідача витребовувані ним каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, колегія суддів вважає безпідставними, адже в силу приписів норм МК України, обов`язок надання каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листи) виробника товару, копії митної декларації країни відправлення та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини   в декларанта виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта, в той час як позивач своїми листами №2404/19-01 від 24.04.2019 року та №1207/19-01 від 12.07.2019 року повідомляв відповідача про відсутність у нього каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, копії митної декларації країни відправлення й висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відтак, ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.
Що стосується зазначення в додатку номеру інвойсу, то колегія суддів вважає за доцільне врахувати пояснення позивача, відповідно до яких, продавець має можливість резервувати номери інвойсів наперед у своїй внутрішній системі бухгалтерського обліку. 
Разом із тим, вищевказана обставина не впливає на числові значення складових митної вартості товарів та не свідчать про її фіктивність.
Крім того, зі змісту оскаржуваного рішення також встановлено, що відповідач належним чином не обґрунтував неможливість застосування ним методу 2б визначення митної вартості товарів - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, лише зазначивши в рішенні, що надана позивачем митна декларація не може бути прийнята за основу для застосування методу 2б, оскільки не відповідає всім критеріям, що зазначені в статті 60 МК України. При цьому конкретних критеріїв, яким не відповідає така митна декларація позивача, відповідач не зазначив, що свідчить про необґрунтований характер спірного рішення відповідача.
Так, матеріали справи свідчать, що за основу для коригування митної вартості спірного товару №2 за резервним методом митним органом взято визнану митну вартість товарів, оформлених за митною декларацією №UA100050/2019/278023 від 04.02.2019 року, з приводу чого варто зазначити наступне.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених    наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 року в справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 року в справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 року по справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).
Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дату та номер вказаної вище митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості товарів, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, товар за митною декларацією №UA100050/2019/278023 від 04.02.2019 року постачався на умовах FCA м. Радомсько, Республіка Польща, у той час, коли спірні товари позивача постачалися на умовах FOB м. Карачі (порт Мухаммад Бін Касім ), Ісламська Республіка Пакистан, тобто відповідач здійснив коригування митної вартості спірного товару №2 без урахування відмінностей у маршруті поставки товарів, що впливає на митну вартість товарів.
Отже, висновки відповідача щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості імпортованих товарів є необґрунтованими, а подальше коригування їх вартості на підставі митної декларації №UA100050/2019/278023 від 04.02.2019 року є протиправним.
На переконання колегії суддів, в іншій частині, відповідачем не доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року - без змін. 
Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -  

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 Я.Б.Глущенко     

                                                                                                    Л.Т.Черпіцька  

Повний текст виготовлено 14 квітня 2020 року.