ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/142/20 Справа № 205/7799/17 	  	Головуючий у першій інстанції: Шавула В. С. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, – 

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 19 травня 2017 року він звернувся до приватного нотаріуса ДМНО Рябих В.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Нотаріусом за результатом розгляду вищевказаної заяви відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що у встановлений законом строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та відсутністю відомостей про місце проживання батька. Крім того, про смерть батька він дізнався лише у 2017 році. Тому позивач просив визначити йому додатковий строк у три місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня набрання чинності рішенням суду.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року, з врахуванням ухвал цього ж суду від 17 січня 2019 року та від 18 березня 2019 року, позовні вимоги задоволено, вирішено визначити ОСОБА_3 додатковий строк у три місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.156-158, 178, 201).
В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народились діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9, 23 т.1).
14 травня 1989 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано, про що Бабушкінським органом реєстрації актів цивільного стану м.Дніпропетровська  зроблено актовий запис №215, прізвище дружини після розірвання шлюбу « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 14.03.1989 року (а.с.19 т.1).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого повторно Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 13 травня 2017 року (а.с.20 т.1). 
Після його смерті відкрилась спадщина на 44/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, ВЕС №339088 реєстр-3-2553, виданого 24.10.2006 року, посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою (а.с.26 т.1). 
Як вбачається із матеріалів спадкової справи №519/2015 відкритої після смерті ОСОБА_5 , спадкодавець за життя був зареєстрованим та проживав за адресою: АДРЕСА_2 . 
Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулись до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_8 В.М. – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (заява від 19.05.2017 року) та ОСОБА_1 (заява подана нотаріусу 30.12.2015 року) (а.с.136-143 т.1).
19 травня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса ДМНО Рябих В.М із заявою про прийняття спадщини (а.с.141 т.1), але отримав відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском встановленого строку для прийняття спадщини (а.с.142 т.1). 
Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
У відповідності до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати протягом шести місяців з часу відкриття спадщини заяву до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини.
При вирішенні даної справи колегія приймає до уваги, що шлюб батьків позивача було розірвано у 1989 році, до досягнення позивачем трирічного віку; з того часу спадкодавець уваги сину (позивачу ОСОБА_3 ) не приділяв, участі у його вихованні не приймав, з сином не спілкувався; позивач про місце проживання батька обізнаний не був. Викладене підтверджується, зокрема, показами свідка ОСОБА_6 , яка є матір”ю позивача, що була допитана судом першої інстанції.
З 12 вересня 2003 року позивач проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_5 виданого Покровським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.7 т.1).
Про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , який помер у м. Дніпрі та, за життя, був зареєстрований по АДРЕСА_2 , - позивач обізнаний не був за викладених вище обставин та у зв”язку з відсутністю інформації щодо місця проживання батька. 
У період з 20.01.2014 року по 28.01.2014 року ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КЗ «Покровської центральної районної лікарні» Дніпропетровської обласної ради», а з 07.02.2014 року позивач перебуває на диспансерному обліку у лікаря ендокринолога та отримує щоденну інсулінотерапію, що підтверджується копією виписки з історії хвороби №294/120 (а.с.118-119 т.1). У березні 2014 року позивачу було накладено гіпсову лангету у зв”язку з повторним вивихом правої стопи всередину; після зняття гіпсу ОСОБА_3 проходив лікування під контролем лікаря-травматолога що підтверджується листом КЗ “Покровська ЦРЛ” Дніпропетровської обласної ради від 08.08.2019 року та журналом обліку процедур (а.с. 245 — 248 т. 1)
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААВ №944622 від 28.05.2014 року, ОСОБА_3 встановлено 3-ю групу інвалідності з 27.05.2014 року строком до 01.06.2015 року (а.с.124 т.1).
З листа Покровського відділення поліції Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 09.07.2018 року №523/4606 вбачається, що 27.05.2015 року до Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області звертався ОСОБА_3 з проханням встановити адресу проживання його батька ОСОБА_5 . Однак, повідомлення ОСОБА_5 не було зареєстроване до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, оскільки дане повідомлення не містить ознак правопорушення (а.с.120-122 т.1).
Окрім того, апеляційним судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2019 року по справі №205/7584/16-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім”єю з грудня 2007 року по 03.11.2013 року; постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року залишено без змін. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, що позивач вчиняв дії щодо розшуку місця проживання свого батька ОСОБА_5 та з часу смерті ОСОБА_5 позивач мав незадовільний стан здоров”я, а з 27.05.2014 року на строк до 01.06.2015 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності; про місце проживання батька позивач обізнаний не був через припинення спадкодавцем ОСОБА_5 спілкування зі своїм сином ОСОБА_3 з 1989 року; встановивши, що апелянт спадщину після смерті ОСОБА_5 , у визначений законом спосіб, не прийняв, свого права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 не довів, - місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про доведеність позовних вимог та ухвалив справедливе рішення про задоволення позову ОСОБА_3 .
Колегія наголошує, що судом не встановлено інших спадкоємців ОСОБА_5 , які б прийняли спадщину у передбачений законом спосіб. За життя ОСОБА_5 заповіт складено не було, що підтверджується матеріалами відповідної спадкової справи.
Оскаржуваним рішенням права та законні інтереси апелянта ОСОБА_1 (який місцевим судом залучений до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору) не порушені, враховуючи, що доказів перебування апелянта зі спадкодавцем у родинних відносинах суду не надано; зазначеним вище судовим рішенням, що набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім”єю з грудня 2007 року по 03.11.2013 року - відмовлено; до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини апелянт звернувся 30.12.2015 року, тобто за межами шестимісячного строку з дня відкриття спадщини ОСОБА_5 , та постановою приватного нотаріуса апелянту відмовлено у видачі відповідного свідоцтва (а.с. 139 т. 1). 
Крім того, у справі, що розглядається, позов пред”явлено до належного відповідача — Дніпровської міської ради, яка представляє інтереси територіальної громади міста. Відповідач рішення місцевого суду в апеляційному порядку не оскаржує, про зміст рішення суду першої інстанції обізнаний, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді