Справа № 127/6/20
Провадження № 22-ц/801/930/2020
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року	Справа № 127/6/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:
     судді-доповідача Денишенко Т. О.,
     суддів Рибчинського В. П., Голоти Л. О.,
за участі секретаря судового засідання Куленко О. В., розглянувши за правила-ми, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного про-вадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом
Служби безпеки України до ОСОБА_1 про стягнення
витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії Служби без-
пеки України,
за апеляційною скаргою представника Служби безпеки України Кулик Вікторії Олегівни на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 бе-резня 2020 року про закриття провадження у справі, постановлену у приміщен-ні суду у м. Вінниці за головування судді Медяної Ю. В.,

В С Т А Н О В И В:

Служба безпеки України ( далі - СБУ ) в особі повноваженого представника Кулик В. О. звернулася у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії Служби безпеки України ( далі - НА СБУ ). Позовні вимоги обґрунто-вані наступним. Наказами НА СБУ від 09 серпня 2015 року № 590-ос та № 591-ос ОСОБА_1 зарахований на перший курс за напрямом підготовки ОКР бака-лавр 6.160102 Державна безпека (спеціалізація - поглиблене вивчення інозем-них мов) в НА СБУ та прийнятий на військову службу ( навчання ) за контрак-том про проходження військової служби ( навчання ) курсантами ( слухачами ) вищих військових навчальних закладів СБУ. 10 травня 2016 року ОСОБА_1 та СБУ в особі ректора НА СБУ полковника Кудінова С. С. укладений контракт про проходження військової служби ( навчання ) курсантами ( слухачами ) ви-щих військових навчальних закладів СБУ на чотири роки два місяці з 10 травня 2016 року до 30 червня 2020 року. Під час проходження військової служби від-повідач забезпечувався грошовим утриманням, харчуванням, обмундируванням та житлом. За розрахунком позивача сума витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 в НА СБУ, за увесь період навчання складає 83 786,25 гривень. На-казом НА СБУ від 12 квітня 2019 року № 257-ос припинена чинність контракту, відповідач відрахований з навчання в НА СБУ у зв`язку з небажанням його про-довжувати та систематичним невиконанням умов контракту. Відповідачем у добровільному порядку відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, не здійснене. 07 червня 2019 року на адресу ОСОБА_1 направлений лист з проханням відшкодувати кошти, але ним відшкодовані ли-ше 800,00 гривень. За таких обставин позивач звернувся в суд з даним позовом та просив стягнути на його користь витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 у НА СБУ, у розмірі 83 786,25 гривень, а також судові витрати. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2020 року провадження у справі закрите на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України ( а. с. 80-81 ). 
Не погоджуючись із постановленою судом першої інстанції ухвалою, пред-ставник СБУ Кулик В. О. оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаржниця вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтова-ною, постановленою з порушенням норм процесуального права, оскільки в її основу покладені висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у по-станові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16, що фактично стосуються закону, який на час розгляду та вирішення даної справи втратив чинність. Ви-значаючись із юрисдикцією спору, скаржниця вважає, що даний спір хоча і ви-ник внаслідок проходження та звільнення відповідача з публічної служби, про-те не є публічно-правовим, оскільки не стосується реалізації СБУ публічно-владних управлінських функцій або надання адміністративних послуг на під-ставі законодавства, предметом позову не є оскарження протиправних дій ( без-діяльності ) або рішень СБУ, пов`язаних із виконанням ( невиконанням ) зазна-чених функцій. Фактичні витрати з утримання відповідача в НА СБУ є об`єк-том цивільних прав СБУ, змістом позовних вимог у справі є стягнення витрат з відповідача. Правові підстави для відшкодування витрат виникають виключно відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а не внаслідок рішень суб`єкта владних повноважень. Відтак скаржниця вважає, що спір між СБУ та ОСОБА_1 не є публічно-правовим, оскільки стосується лише захисту майнових прав держави в особі СБУ, у зв`язку із чим справа по-винна вирішуватися за правилами цивільного судочинства. 
13 квітня 2020 року до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу представника СБУ, де він вказує на помилковість тверджень скаржниці про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, безпідставність врахування правової позиції Великої Палати Верховного Суду. Відповідач вважає, що існуючий спір щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягає судовому вирішен-ню саме в порядку адміністративного судочинства, оскільки такий спір має не приватно-правовий, а публічний характер, пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебувала на військовій ( публічній ) службі, від моменту її прийняття і до звільнення з такої служби.
У судове засідання 29 квітня 2020 року учасники справи не з`явилися з неві-домих суду причин, жодних заяв від них суду не надходило. Про місце, день і час розгляду справи її сторони повідомлені завчасно, в установленому порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, додані до матеріалів справи. У відповідності до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу у відсут-ності її учасників.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши в сукупності наявні в справі докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляцій-ний суд дійшов висновку про безпідставність, необґрунтованість апеляційної скарги.
Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції вважав, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися за пра-вилами адміністративного судочинства, оскільки спори щодо проходження пуб-лічної служби, навіть якщо подання відповідного позову відбувається після звільнення особи з публічної служби, за своєю правовою природою є публічно-правовими, тому даний спір, який виник між сторонами, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Висновок суду першої інстанції є вірним, об`єктивним, таким, що відповідає вимогам норм цивільного процесуального законодавства України з огляду на наступне. 
Як убачається із матеріалів справи, змісту позовної заяви, наказами НА СБУ від 09 серпня 2015 року № 590-ос та № 591-ос ОСОБА_1 зарахований на пер-ший курс денної форми навчання за ступенем бакалавра за напрямом підготов-ки 6.160102 Державна безпека ( спеціалізація - поглиблене вивчення іноземних мов ) в НА СБУ та прийнятий на військову службу ( навчання ) за контрактом, йому присвоєне військове звання «солдат», його поставлено на продовольче, грошове та речове забезпечення. 10 травня 2016 року сторони у справі СБУ в особі ректора НА СБУ полковника Кудінова С. С. та ОСОБА_1 уклали кон-тракт про проходження військової служби ( навчання ) курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів СБУ на чотири роки два місяці з 10 травня 2016 року до 30 червня 2020 року. Наказом ректора НА СБУ від 12 квіт-ня 2019 року № 257-ос ОСОБА_2 по особовому складу припинена чинність контракту від 10 травня 2016 року, ОСОБА_1 відраховано з навчання в НА СБУ у зв`язку з небажанням його продовжувати. Відповідно до пункту «а» час-тини першої та підпункту «ж» пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», пункту 85 Положен-ня про проходження військової служби ( навчання ) за контрактом курсантами ( слухачами ) вищих навчальних закладів СБУ, затвердженого Указом Прези-дента України від 07 листопада 2001 року № 1053, ОСОБА_1 звільнений з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту у запас Збройних Сил України із направленням на військовий облік до Вінниць-кого об`єднаного військового комісаріату м. Вінниці. 
Під час проходження військової служби ОСОБА_1 у відповідності до зако-нодавства забезпечувався грошовим утриманням, харчуванням, обмундируван-ням, житлом, отримував медичне обслуговування. У добровільному порядку відповідачем відшкодовано лише частину здійснених витрат у розмірі 800,00 гривень.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юри-дичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спе-ціалізації та визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, гос-подарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні право-порушення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і пуб-лічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безсто-роннім судом, встановленим законом. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист - ос-новна форма захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів. Критеріями розмежування судової юрисдик-ції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає роз-гляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад право-відносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленим у Конс-титуції України принципом верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини ( далі - ЄСПЛ ).
У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» ( заява № 21851/03 ) Європейський суд з прав людини наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різ-них судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».
Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 ро-ку у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встанов-лений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «су-ду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяль-ність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що нале-жать до юрисдикції певних категорій судів.
У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивіль-ного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сі-мейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійсню-ється в порядку іншого судочинства. Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністратив-ного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від пору-шень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту сімнадцято-го частини першої статті 4 цього Кодексу публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна ( невійськова ) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служ-ба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самовряду-вання. Пунктом другим частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-право-вих спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади про-ходження в Україні військової служби регулює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».
За змістом частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов’-язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здо-ров`я і віком громадян України ( за винятком випадків, визначених законом ), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалеж-ності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зарахо-вується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу робо-ти за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Одним з видів війсь-кової служби є військова служба ( навчання ) курсантів вищих військових нав-чальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму скла-ді військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки ( далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів ) ( части-на шоста зазначеної статті ).
Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі СБУ, особа про-ходить військову службу, яка відповідно до зазначених норм КАС України вва-жається публічною службою.
У Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу вит-рат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 ( далі - Порядок ), визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недис-циплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служ-би на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі ( далі - витрати ). Витрати відшко-довуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управ-лінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтранс-службі.
Згідно з пунктом сьомим Порядку в разі відмови курсанта або особи офі-церського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійсню-ється у судовому порядку.
Спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповід-ного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з пуб-лічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочин-ства. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верхов-ного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 705/1664/17, якою підтриманий аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду, зроблений у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16, у якій Велика Палата Верхов-ного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 461/5577/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15 та інших, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної ка-тегорії спорів.
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки що-до застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частинами п`ятою, шостою  статті 13 Закону України «Про судоустрій і ста-тус суддів» передбачено, що висновки стосовно застосування норм права, ви-кладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-пра-вовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Отже, враховуючи вищевикладене, суть спірних правовідносин, що мають місце у даній цивільній справі, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що цей позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Як зазначалось вище у своїй постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 705/ 1664/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підго-товки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства
Крім того на підтвердження викладеного висновку у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 Велика Палата Верховного Су-ду відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17, та вказала, що спори пов`язані з пи-таннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на від-повідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притяг-нення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнен-ня такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
За встановлених фактичних обставин у справі колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про обґрунтованість, правильність та об’єктивність ос-каржуваної ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у цій ци-вільній справі та, відповідно, вважає апеляційну скаргу представника СБУ Ку-лик В. О. такою, що не заслуговує на увагу, є безпідставною. Доводи апеляцій-ної скарги представника позивача не спростовують висновків суду першої інс-танції, не дають підстав стверджувати, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу на підста-ві норм статті 375 ЦПК України слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 380-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Служби безпеки України Кулик Вікторії Олегівни залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2020 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом Служби безпеки України до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії Служби безпеки України, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст цієї постанови складений 29 квітня 2020 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді                              В. П. Рибчинський

Л. О. Голота