Ухвала
 
24 березня 2020 року      
м. Київ
 
справа № 2-214/2009
провадження № 61-4153ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 28 січня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження та рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2008 року ОСОБА_2  звернулась до суду із позовом до  ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області 
від 03 березня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 26 травня 2010 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, усунуто  ОСОБА_2 перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_1 за власний рахунок знести самовільно прибудований гараж, який зазначений на експлікації домоволодіння  АДРЕСА_2 , що збудований на межі землекористування із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , виділено у користування ОСОБА_2 , власнику домобудівлі АДРЕСА_1 , окрему ізольовану земельну ділянку площею 4694 кв.м, з урахуванням площі земельних ділянок під забудовою з основними розмірами: 32,6 м, 144,0 м, 32,6 м, 144,0 м, із збереженням існуючого проходу з АДРЕСА_2 , виділено у користування ОСОБА_1 , власнику домобудівлі АДРЕСА_3 , окрему ізольовану земельну ділянкою площею 3935 кв.м, з урахуванням площі земельних ділянок під забудовою, з основними розмірами: 28.65 м, 144,0 м, 26,0 м, 144,0 м, із збереженням існуючого проходу з АДРЕСА_2. Вирішено питання розподілу судових витрат.
У березні 2011 року ОСОБА_1 повторно подано до суду першої інстанції заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 03 березня 2010 року.
Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області 
від 17 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 червня 2011 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
04 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області 
від 03 березня 2010 року, у якому просив судове рішення скасувати, а матеріали справи направити на новий розгляд.
У відповіді Голопристанського районного суду Херсонської області, 
№ 01-09/37/2019 від 17 грудня 2019 року заявнику роз`яснено про набрання рішенням суду від 03 березня 2010 року законної сили та відсутність у суду першої інстанції повноважень щодо скасування ухваленого цим судом рішення, а також про неможливість віднесення поданої заяви до певної категорії судових справ, яка б могла бути предметом судового розгляду.
24 січня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на відповідь Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 грудня 
2019 року вих. № 01-09/37/2019.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 28 січня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 березня 2010 року та відповідь суду від 17 грудня 2019 року у справі № 2-214/2009.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження апеляційний суд врахував, що рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 березня 2010 року вже було предметом апеляційного перегляду за поданою ОСОБА_1 апеляційною скаргою, про що свідчить ухвала Апеляційного суду Херсонської області від 26 травня 
2010 року, а письмова відповідь суду від 17 грудня 2019 року, надана за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 04 грудня 2019 року, не може бути самостійним об`єктом апеляційного перегляду.
27 лютого 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 28 січня 2020 року, в якій просив скасувати вказану ухвалу, всі рішення та ухвали в справі № 2-214/2009 та рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 березня 2010 року.
Касаційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що ухвала апеляційного суду суперечить Постанові Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», а крім того апеляційним судом при постановленні оскаржуваної ухвали було порушено норми ЦПК України, оскільки він не був повідомлений про дату та час розгляду судової справи, а тому не мав можливості бути присутнім в судовому процесі. На думку заявника, розглядаючи справу без його участі, апеляційний суд порушив його права, гарантовані статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Вважав, що рішення суду від 03 березня 2010 року ухвалено із грубим порушенням ЦПК України за відсутності належних доказів.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 
частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
Ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга в частині оскарження ухвали від 28 січня 2020 року є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом частини другої статті 358 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування та тлумачення.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. 
Відповідно до частин першої-другої статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо:
1) апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню;
2) є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення;
3) є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення;
4) скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Встановивши, що рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 березня 2010 року вже було предметом апеляційного перегляду за поданою ОСОБА_1 апеляційною скаргою, а письмова відповідь суду від 17 грудня 2019 року не може бути самостійним об`єктом апеляційного перегляду, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі на підставі пунктів 1, 3 частини першої статті 358 ЦПК України.
Доводи ОСОБА_1 про те, що апеляційний суд порушив його права, 
не повідомивши про розгляд справи, є надуманими, оскільки відповідно до статей 358-359 ЦПК України вирішення питання про відкриття або 
про відмову у відкритті апеляційного провадження здійснюється без виклику (повідомлення) учасників справи.
Крім того відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Касаційна скарга на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 березня 2010 року подана в лютому 2020 року, тобто після спливу майже 10 років з дня складення повного тексту судового рішення. Наявність випадків передбачених підпунктами 1-2 частини третьої статті 394 ЦПК України ОСОБА_1 не доведено, а судом не встановлено.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 
статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
Що стосується вимог касаційної скарги ОСОБА_1 «скасувати всі рішення та ухвали» в справі № 2-214/2009, то колегія суддів враховує, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2011 року та від 03 грудня 2012 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами 
ОСОБА_1 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 травня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 22 червня 2011 року, а також на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 серпня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 05 листопада 2012 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 березня 2010 року.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 28 січня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження та рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               В. В. Шипович
 
Є. В. Синельников
 
С. Ф. Хопта