П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3604/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Польовий О.Л.  
Суддя-доповідач -  Боровицький О. А.   
31 березня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницькій області, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати нарахованої доплати до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 45641,92 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі по тексту - Постанова №103) та зобов`язати відповідача виплатити нараховану доплату до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 45641,92 грн згідно Постанови №103.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2019 позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 нарахованої доплати до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 45641,92 грн згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1 нараховану доплату до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 45641,92 грн згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилається на невірне застосування судом законодавства, а також на те, що відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, особі, яка одночасно має право на різні види пенсії призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Відповідав вважає, що оскільки ОСОБА_1 з 06.05.2019 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, виплата пенсії згідно Закону №2262-ХІІ з 06.05.2019 припинена, підстав для виплати нарахованої доплати в розмірі 45641,92 грн до пенсії за вислугу років за період з 01.01.2016 по 31.01.2017 відповідно до вимог постанови №103 на час виплати пенсії за віком відповідно до вимог Закону №1058-ІV немає.
20.02.2020 до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому він заперечує проти доводів наведених в апеляційній скарзі та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступні підстави.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головну управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Позивач з 21.09.1998 по 05.05.2019 отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону №2262-ХІІ.
На виконання Постанови №103 та на підставі довідки ліквідаційної комісії Управління МВС України в Хмельницькій області від 23.03.2018 №48/121/49-2018 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснило позивачу перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2016. За період з 01.01.2016 по 31.12.2017 позивачу нарахована доплата до пенсії в сумі 50949,12 грн, виплату якої пенсійний орган розпочав з 01.01.2019 в розмірі 1061,44 грн щомісячно.
06.05.2019 позивач подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.
Пенсійний орган з 06.05.2019 припинив виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ та доплату до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 45641,92 грн згідно Постанови №103.
26.09.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату доплати до пенсії, нарахованої відповідно до Постанови №103.
Листом від 11.10.2019 №М-1345-70-02.26.-04 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача, що останній не отримує пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, то підстави для виплати доплати до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 45641,92 грн відсутні.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо припинення виплати нарахованої доплати до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 45641,92 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку даному правовому спору, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон України № 2262-ХІІ).
Згідно із частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Відповідно до пункту 3 Постанови №103 сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01.01.2018 та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:
- з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017;
- з 01.01.2020 щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.
З матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості перерахованої пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 45641,92 грн не виплачена позивачу при припиненні виплати пенсії за вислугу років.
Колегія суддів критично оцінює твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про те, що у позивача відсутні законні підстави у проведенні виплати перерахованої пенсії за 2016-2017 роки, оскільки позивачу з 06.05.2019 припинено виплату пенсії у зв`язку із переходом на інший вид пенсії.
Положеннями ст. 55 Закону України від 09.04.1992, № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Разом з тим, слід зауважити, що в силу приписів ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", п. 4 Порядку № 45, позивач отримав право на перерахунок пенсії у січні 2016, вказане право не може бути обмежене нормативно-правовими актами, прийнятими пізніше, ніж таке право виникло.
Перехід на інший вид пенсії, а саме призначення пенсії за віком ОСОБА_2 з 06.05.2019 не позбавляє його права на отримання нарахованих раніше виплат.
З аналізу вищевказаного вбачається наявність у позивача законних підстав на отримання нарахованої доплати до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 45641,92 грн.
Оскільки, у відповідача відсутні законні підстави у не проведенні виплати перерахованої пенсії за 2016-2017, такі дії є протиправними.
Крім того, посилання відповідача як на підставу для невиплати позивачу заборгованості на частину 1 статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором, суд вважає безпідставним, оскільки в межах спірних правовідносин не йдеться про право позивача на отримання різних видів пенсії, а спірним питанням є саме невиплата ГУПФУ в Хмельницькій області вже нарахованої суми пенсії за попередній період, поетапна виплата якої з січня 2019 передбачалася пунктом 3 постанови КМУ № 103.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 у справі №826/12704/18, визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Доводи відповідача про те, що пункт 3 постанови КМУ № 103 скасовано, тому відсутні підстави продовжувати виплату заборгованості позивачу, є необґрунтованими, оскільки скасування пункту 3 постанови КМУ № 103 не нівелює обов`язку виплатити вже нараховану суму заборгованості за попередній період, а лише передбачає відсутність правових підстав виплачувати таку заборгованість поетапно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням встановлених фактів, оцінюючи надані докази в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення  позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Шидловський В.Б.    Матохнюк Д.Б.