П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
21 квітня 2020 року                                                                                         місто Київ
 
                                                                                                 справа №761/25883/16-ц 
                                                                                                  провадження №22-ц/824/2644/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 
 
сторони:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач - Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація),
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», 
відповідач -Комунальна корпорація «Київавтодор», 
відповідач -Комунальне підприємство «Центр організації дорожнього руху», 
відповідач -Комунальне підприємство «Шляхово- експлуатаційне управління по
                 ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них 
                 Шевченківського району» м.Києва
 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м.Києва 
на  рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Савицького О.А., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», Комунальної корпорації «Київавтодор», Комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху», Комунального підприємства «Шляхово- експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва про відшкодування  матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого органу КМР (КМДА), ПАТ «АК «Київводоканал», КК «Київавтодор», КП «Центр організації дорожнього руху», КП «Шляхово- експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва про відшкодування  матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Свої вимоги з врахуванням їх уточнення обґрунтовував тим, що 2 липня 2014 року о 14 год. 20 хв. він керував власним автомобілем марки «HondaCivic», державний номер знак НОМЕР_1 , в результаті потрапляння у відкритий каналізаційний колодязь було пошкоджено його автомобіль , а саме: лобове скло, захист днища автомобіля, підрамник, передня підвіска автомобіля, спойлер бамперу, деформовано передній лонжерон кузова, в автомобілі спрацювали дві передні подушки безпеки та інші пошкодження. На місце ДТП позивач викликав працівників ДАІ, останні оглянули місце пригоди, склали відповідні матеріали та видали довідку про ДТП. Для встановлення обсягу пошкодження автомобіля «HondaCivic», державний номер знак НОМЕР_1 , позивач звернувся до експерта, який після дослідження автомобіля надав висновок № 1160, встановивши вартість відновлюваних робіт у сумі 126152, 04 грн. Для відновлення автомобіля марки «HondaCivic», державний номер знак НОМЕР_1 , позивач звернувся до СПД ОСОБА_2 з яким уклав договір на придбання запчастин та ремонт автомобіля, вартість виконаних робіть становила 115534, 00 грн. Крім того, позивачу було завдано моральну шкоду, оскільки після ДТП його життя змінилось, він був постійно в нервовому напруженні, оскільки у зв`язку з ремонтом його автомобіля, позивач та його сім`я не могли користуватися ним тривалий час.
За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що внаслідок невиконання службовими особами балансоутримувача люка оглядового колодязя, своїх службових обов`язків,  йому було завдану матеріальну шкоду внаслідок пошкодження автомобіля, розмір якої відповідно до звіту спеціаліста про визначення вартості матеріального збитку від 16 липня 2014 року за № 1160 з урахуванням специфікації № 1 до Договору поставки автозапчастин №б/н від 30 липня 2014 року та акту приймання-передачі виконаних робіт від 26 серпня 2014 року становить 116 097 грн. та просить стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 50 000 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 16 вересня 2019 року частково задоволені позовні вимоги  ОСОБА_1 до виконавчого органу КМР (КМДА), ПАТ «АК «Київводоканал», КК «Київавтодор», КП «Центр організації дорожнього руху», КП «Шляхово- експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва про відшкодування  матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м.Києва на користь ОСОБА_1 75 611, 96 грн., з яких: 73 817, 58 грн. - матеріальна шкода; 500 грн.  - витрати на проведення оцінки вартості матеріальної шкоди; 1294, 38 грн. - судові витрати по сплаті судового збору, та на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.
В іншій частині позовних вимог -відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач КП «Шляхово- експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Шляхово- експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва про відшкодування  матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права; з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не було враховано норми Закону України "Про автомобільні дороги" та не здійснено розмежування інженерних споруд у розумінні зазначеного закону, оскільки кожен окремий вид інженерних споруд відноситься до відання  окремих організацій, які у свою чергу несуть відповідальність за нагляд, безпечне використання та їх цілісність.
Судом невірно застосовано Закон України "Про дорожній рух", оскільки дорожнє покриття по вул. Дмитрівська та вул. Павлівська знаходилось у задовільному стані.
Не досліджено той факт, що каналізаційний колодязь, технічний стан якого став причиною дорожньо-транспортної пригоди розташований поза межами балансової території КП «Шляхово- експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва, оскільки знаходиться безпосередньо на трамвайній колії (колійній споруді). Дана територія та об`єкти на ній перебувають на балансі КП "Київпастранс". При цьому судом не було надано оцінки наявній в матеріалах справи Правил експлуатації трамвая та тролейбуса, затвердженого наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству №103 від 10 грудня 1996 року, з яких можна дійти висновку про те, що ділянка вулично-дорожньої мережі в межах трамвайного полотна що перебуває на балансі КП "Київпастранс" знаходиться в межах його балансової відповідальності.
Судом не враховано той факт, що відсутня кришка люка є відокремленою частиною інженерної споруди (оглядового колодязя), яка не перебуває на балансі та під технічним наглядом КП «Шляхово - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва, при цьому  суд дійшов хибного висновку про те, що всі люки, що знаходяться на проїжджій частині відносяться до вулично-дорожнього покриття, що суперечить Закону України " Про автомобільні дороги".
Судом  не встановлено балансоутримувача оглядового колодязя, а покладено відповідальність на КП «Шляхово - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва, як власника дороги. Відповідач є балансоутримувачем доріг, а люки та оглядові колодязі каналізаційної системи та системи водопостачання на балансі підприємства не перебувають. Зазначений колодязь є невід`ємною частиною  системи водопостачання, яка в свою чергу є одним із видів інженерних комунікацій і споруд, що знаходяться у користуванні ПрАТ "АК "Київводоканал", у тому числі і на технічному обслуговуванні, утриманні та ремонті.
Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом №30 від 5 липня 1995 року Держжитлокомунгоспу України, підприємства  водопровідно-каналізаційного господарства (водоканал) експлуатують системи водопостачання та каналізації населених пунктів та несуть відповідальність за належний технічний стан мережі, пристроїв, обладнання на ній.
ПрАТ "АК "Київводоканал" є особою, яка відповідає за зовнішній стан колодязів, наявність кришок, цілісність люків, кришок та інших елементів каналізаційної системи.
 У відзиві  на апеляційну скаргу Комунальна корпорація «Київавтодор» просила рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. У відзиві посилається на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що  2 липня 2014 року мав місце наїзд  належного позивачу автомобіля на відкритий каналізаційний колодязь, а також на підтвердження того, що  перелічені  позивачем у позовній заяві  пошкодження автомобіля є наслідком наїзду  на відкритий каналізаційний колодязь. Крім того, посилався на те, що позивачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини  Комунальної корпорації «Київавтодор».
У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «АК «Київводоканал» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 вересня 2019 року залишити без змін. У відзиві посилається на те, що  оскільки ПрАТ «АК «Київводоканал» не є балансоутримувачем автомобільних доріг в м.Києві, в тому числі саме на відрізку дороги, де сталася ДТП 2 липня 2014 року на перехресті вулиць Дмитрівська - Павлівська, тому КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м.Києва безпідставно незаконно перекладає свою відповідальність на ПрАТ «АК «Київводоканал».
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 січня 2020 року  відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2020 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом установлено, що 2 квітня 2014 року 14 год. 20 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «HondaCivic», державний номер знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія номер НОМЕР_2 виданого 11 вересня 2008 року, проїжджаючи перехрестя вул.Дмитрівська та вул.Павлівська у м.Києві потрапив автомобілем до відкритого каналізаційного колодязя, який знаходився поміж трамвайних рейок, що спричинило пошкодження автомобіля.
Вказані обставини підтверджуються копією довідки ДАІ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві виданої інспектором ДПС ВДАІ Шевченківського РУГУ МВС України в м.Києві Лавринчуком М.П., копією листа начальника Шевченківського районного управління внутрішніх справ м.Києва Осипенка Р.І. від 30 жовтня 2014 року № 59/П-5546 та показами свідка ОСОБА_3 , який був допитаний в судовому засіданні.
Внаслідок ДТП автомобілю марки «HondaCivic», державний номер знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності позивачу завдано механічних пошкоджень, зокрема було пошкоджено: передній бампер, лобове скло, захист днища, підрамник, передня підвіска, дві подушки безпеки, крюк для буксиру, деформовано передній лонжерон кузова.
Вказані пошкодження були зафіксовані у звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «HondaCivic», державний номер знак НОМЕР_1 та визначено вартість матеріальних збитків завдані з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 73817, 58 грн.
Крім того, судом установлено, що всі люки, які знаходяться на проїжджій частині відносяться до вулично-дорожнього покриття. Відповідач КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м.Києва є балансоутримувачем вулично-дорожньої мережі по вул . Павлівській в м.Києві та здійснює контроль та виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а в разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними а направляючими засобами, тобто, внаслідок неналежного утримання дорожнього покриття та невчасного виявленні перешкоди дорожньому руху майну позивача завдано матеріальну шкоду.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідальність за заподіяну позивачу шкоду має нести КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних ляхів та споруд на них Шевченківського району», як балансоутримувач вулично-дорожньої мережі по вул.Павлівській в м.Києві, де відбулась дорожньо-транспортна пригода. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до  відповідачів Виконавчого органу КМР (КМДА), ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», КК «Київавтодор», КП «Центр організації дорожнього руху», суд першої інстанції  виходив із того, що зазначені відповідачі не є відповідальними особами та балансоутримувачами вулично-дорожньої мережі по вул.Павлівській в м.Києві, де відбулась дорожньо-транспортна пригода.
Частково задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» відбулось пошкодження транспортного засобу позивача, який ним використовувався щоденно в інтересах сім`ї, у зв`язку з чим позивач та члени його сім`ї були тривалий час позбавлені можливості вести звичний спосіб життя, так як, проведення вимушеного незапланованого ремонту автомобіля вимагало значних додаткових зусиль та часу, чим позивачу  завдано моральну шкоду. Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн., суд першої інстанції врахував обставини справи та тривалість порушеного права позивача.
Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам та вимогам матеріального права.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з п.4 ч.1 ст.16 Закону України від 30 червня 1993 року «Про дорожній рух» водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.
У частині першій ст..24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.  
Відповідно до п.2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.
Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів  та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначати їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів ( п.11 розділу 2 «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організації» Єдиних правил).
Встановивши, що  належний позивачу автомобіль було пошкоджено через потрапляння під час руху автомобіля до відкритого каналізаційного колодязя,  який знаходиться на проїжджій частині та відноситься до вулично-дорожнього покриття,  контроль за експлуатаційним станом якого належить до виключної  сфери управління КП  «Шляхово-експлуатаційне  управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м.Києва, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідальність за завдану позивачу шкоду має нести останнє.
Згідно з положеннями ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Суд першої інстанції, визначаючи розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу  пошкодженням належного останньому автомобіля, правильно взяв до уваги експертну оцінку вартості матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.  
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що люки та оглядові колодязі каналізаційної системи та системи водопостачання не перебувають  на балансі апелянта, не  відносяться до вулично-дорожнього покриття, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави покладати відповідальність на КП «Шляхово-експлуатаційне  управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м.Києва, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст..1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» вулично-дорожня мережа - призначена для руху транспортних засобів і пішоходів мережа вулиць, доріг, внутрішньо квартальні та інші проїзди, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, набережні, майдани, площі, а також автомобільні стоянки та майданчики для паркування транспортних  засобів з інженерними та допоміжними спорудами, технічними засобами організації дорожнього руху.
Оскільки кришка оглядового колодязя є елементом автомобільної дороги, який дозволяє безперервний, безпечний і зручний рух транспортних засобів, і є елементом дорожнього об`єкта, за задовільний стан якого відповідають комунальні порожньо-експлуатаційні організації, тому  відповідальність має нести  КП «Шляхово-експлуатаційне  управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м.Києва, яке не створило  належних умов щодо безпеки використання автомобільної дороги, де сталася ДТП ( правова позиція, викидана Верховним Судом у постанові  від 30 жовтня 2019 року у справі № 639/2132/18 ).
 Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції не надав можливість представнику відповідача час для надання  Розпорядження представника президента України Київської міської державної адміністрації від 13 липня 1992 року № 633 «Про розмежування трамвайного полотна і прилеглих до нього вуличних смуг та про відповідальність за їх утримання в належному стані» та виніс рішення без оцінки доказу та повного дослідження обставин справи, є безпідставними, оскільки  сам по собі факт ненадання відповідачем цього Розпорядження не впливає на висновки суду, не доводить відсутність вини КП «Шляхово-експлуатаційне  управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м.Києва у заподіянні шкоди позивачеві. Апелянтом не надано доказів на підтвердження того, що  КП «Шляхово-експлуатаційне  управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м.Києва не є балансоутримувачем ділянки дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.
                       Таким чином, колегія суддів вважає, що  рішення Шевченківського  районного  суду м.Києва  ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375,  381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
                                          
                                          П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м.Києва - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 вересня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                                                  О.І. Шкоріна
 
Судді:                                                                                     Л.Д. Поливач
 
                                                                                                А.М. Стрижеус