ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року 
м. Київ

Справа №  909/1425/13 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Суховий В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківськшкірсировина" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2020 (Гриців В.М., Дубник О.П., Зварич О.В.) та ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 30.10.2019 (Фрич М.М., Рочняк О.В., Фанда О.М.) про повернення зустрічної позовної заяви у справі №909/1425/13
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс" до Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківськшкірсировина", третя особа Колективне підприємство "Київтрансрейс-511" про звернення стягнення на предмет іпотеки
Історія справи
1. У 2013 році Публічне акціонерне товариство "ФОЛЬКСБАНК" (змінено назву на Публічне акціонерне товариство "ВіЕс Банк", замінено на процесуального правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс", далі - Позивач) звернулося в Господарський суд Івано-Франківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківськшкірсировина" (далі - Відповідач), Колективного підприємства "ВГК" (замінено на Колективне підприємство "Київтрансрейс-511", далі - Третя особа) про звернення стягнення на предмет іпотеки.
2. 29.10.2019 Відповідач подав зустрічну позовну заяву до Позивача про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечними договорами від 29.12.2017.
Короткий зміст оскарженої ухвали та постанови судів попередніх інстанцій
3. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 30.10.2019 на підставі статті 180 ГПК України зустрічну позовну заяву та додані до неї документи повернуто Відповідачу, визнано факт подачі Відповідачем зустрічної позовної заяви від 29.10.2019 зловживанням процесуальними правами.
4. Ухвала суду мотивована тим, що зустрічну позовну заяву подано з порушенням строку, встановленого частиною 1 статті 180 ГПК України, що, за наведених в ухвалі обставин, визнається судом зловживанням процесуальними правами - в наявності підстави для повернення її заявнику на підставі частини 6 статті 180 ГПК України.
5. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2020 ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 30.10.2019 про повернення зустрічної позовної заяви залишено без змін з тих же підстав.
6. Суд апеляційної інстанції в постанові зазначив, що оскарження ухвали, якою суд визнав дії учасника процесу зловживанням процесуальними правами, статтею 255 ГПК України не передбачено, а тому апеляційний господарський суд переглянув оскаржувану ухвалу суду першої інстанції лише в частині повернення зустрічної позовної заяви.
Короткий зміст вимог касаційної скарги Відповідача
7. Відповідач подав касаційну скаргу на ухвалу та постанову судів попередніх інстанцій, в якій просить їх скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для прийняття зустрічної позовної заяви та продовження розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи Відповідача, який подав касаційну скаргу (узагальнено)
8. При прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено статтю 180 ГПК України, якою встановлено право Відповідача в строк, встановлений судом для подання відзиву, пред`явити зустрічний позов.
9. Оскільки судами попередніх інстанцій не встановлено порушень вимог частини 2 статті 180 ГПК України при подачі Відповідачем зустрічного позову, тому безпідставною та такою, що не відповідає нормам процесуального права є ухвала і в частині визнання судом факту подачі зустрічної позовної заяви зловживанням процесуальними правами.
Позиція інших учасників справи у відзиві на касаційну скаргу
10. Позивач та Третя особа відзив на касаційну скаргу не надали, що у відповідності до частини 3 статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень у даній справі у касаційному порядку.
ПОЗИЦІЯ  ВЕРХОВНОГО  СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанції
11. Як вірно встановлено судом першої інстанції, провадження у цій справі порушено ухвалою від 04.12.2013 та зобов`язано Відповідача подати суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову. Відзив Відповідачем подано 21.11.2017 (а.с. 20-22, т.с. 5).
12. Статтею 60 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) визначено, що відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом.
12.1. Отже, право на вчинення процесуальної дії, в даному випадку подання зустрічного позову, втрачається з моменту початку розгляду справи по суті.
13. Розгляд справи по суті судом першої інстанції був розпочатий в судовому засіданні 11.02.2014, про що свідчить протокол судового засідання (а.с. 161, т.с. 1).
14. Судами попередніх інстанцій не встановлено, що Відповідач на час наявності у нього права, визначеного законом, подати зустрічний позов, скористався таким правом. Тобто, визначений законом строк на подачу зустрічного позову Відповідачем був втрачений з настанням моменту початку розгляду справи по суті.
15. Пунктом 9 частини 1 Перехідних положень ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
16. Статтею 180 ГПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (частина 1). Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику (частина 6).
Водночас, пунктом 1 частини 1 статті 178 ГПК України передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду, зокрема, відзив на позовну заяву.
17. Отже, ГПК України, в редакції, чинній з 15.12.2017, визначено право відповідача на подачу зустрічного позову протягом строку для подання відзиву, який встановлюється судом в ухвалі про відкриття провадження у справі. Тобто, норми частини 1 статті 180 ГПК України нерозривно пов`язані з положеннями частини 1 статті 178 ГПК України.
18. Ухвалою суду першої інстанції від 02.10.2019 постановлено, зокрема, Відповідачу подати відзив на позов в 15 денний термін з моменту отримання даної ухвали. Питання щодо подання Відповідачем відзиву (нового) вирішено судом за клопотанням самого Відповідача, про що зазначено судом в оскаржуваній ухвалі та підтверджується наявним у справі письмовим клопотанням Відповідача.
18.1. 29.10.2019 Відповідачем подано до суду першої інстанції зустрічний позов, який ухвалою суду від 30.10.2019 повернуто на підставі частини 6 статті 180 ГПК України (в редакції від 15.12.2017).
19. Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала від 02.10.2019 не є ухвалою про відкриття провадження у справі і постановлена в частині подання відзиву за клопотанням Відповідача, а не на підставі статті 178 ГПК України.
20. Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки ухвала від 02.10.2019 не є ухвалою про відкриття провадження у справі, тому повторне (помилкове) зобов`язання Відповідача подати відзив на позов не може розглядатися як встановлення строку, передбаченого статтею 178 ГПК України для подання відзиву на позов та, відповідно, строку, який визначений частиною 1 статті 180 ГПК України, в межах якого Відповідач має право пред`явити зустрічний позов.
21. Відповідно до частини 3 статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
22. Отже, з огляду на наведені норми права, а також те, що ухвала від 02.10.2019 не є ухвалою про відкриття провадження у справі, а тому, в даному випадку, не можуть бути застосовувані положення статті 180 ГПК України, зокрема, частина 1 цієї статті і, як наслідок, також і частина 6 даної норми, оскільки право на вчинення такої процесуальної дії, як подання зустрічного позову Відповідачем втрачено в 2014 році з моменту початку розгляду справи по суті у даній справі.
23. Згідно з положеннями статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
24. Таким чином, оскільки за наведених вище обставин застосуванню не підлягали норми частини 1 статті 180 ГПК України, тому судом першої інстанції, як наслідок, помилково застосовано норми частини 6 статті 180 ГПК України, тоді як, в даному випадку, зустрічний позов мав бути залишений судом без розгляду на підставі статті 118 ГПК України, оскільки право на подання зустрічного позову було втрачено Відповідачем в 2014 році із закінченням встановленого законом строку (стаття 60 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017). З огляду на наведене, доводи касаційної скарги, про які зазначено в пункті 8 постанови, Судом відхиляються.
25. Щодо посилання Відповідача, яке вказане в пункті 9 постанови, колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 300 ГПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
25.1. Підставою касаційного оскарження судових рішень у даній справі, яка зазначена в касаційній скарзі, є порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме приписів статті 180 ГПК України, про що також зазначено і в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі від 13.04.2020.
25.2. Відповідно до частини 4 статті 300 ГПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
25.3. Колегія суддів звертає увагу на те, що касаційна скарга Відповідача не містить посилань на порушення інших норм ГПК України щодо незгоди із визнанням зловживанням процесуальними правами окрім частини 2 статті 180 ГПК України, а частина 2 статті 180 ГПК України не регулює питання визнання зловживання процесуальними правами. Питання щодо визнання зловживанням процесуальними правами, яке регулюється статтею 43 ГПК України, не підпадає під положення частини 4 статті 300 ГПК України щодо виходу за межі доводів та вимог касаційної скарги.
26. Враховуючи наведене, мотивувальну частину ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції в частині застосування статті 180 ГПК України слід змінити, виклавши в редакції даної постанови. Відповідно зміні підлягає й пункт 1 резолютивної частини оскаржуваної ухвали суду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
27. За змістом частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
28. Статтею 311 ГПК України визначено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
29. Враховуючи наведене вище, а також вказані положення законодавства, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів зазначає, що касаційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню, а мотивувальна частина ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду в частині застосування статті 180 ГПК України, а також пункт 1 резолютивної частини оскаржуваної ухвали суду підлягають зміні.
Щодо судових витрат
30. Оскільки Суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 118, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 (в редакції з 08.02.2020), суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківськшкірсировина" залишити без задоволення.
2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2020 та ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 30.10.2019 у справі №909/1425/13 змінити в частині застосування статті 180 ГПК України, виклавши їх мотивувальну частину в редакції даної постанови.
3. Пункт 1 резолютивної частини ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 30.10.2019 у справі №909/1425/13 змінити, виклавши його в наступній редакції: "Зустрічну позовну заяву (вх.№21145/19 від 29.10.2019) та додані до неї документи залишити без розгляду".
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Суховий В.Г.
Судді                                                                                          Берднік І.С.
                                                                                                    Міщенко І.С.