Постанова
Іменем України
 
18 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 711/3009/18
 
провадження № 61-3713св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є.В., Курило В. П. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Службаавтомобільних доріг у Черкаській області,
третя особа - дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 листопада 2018 року у складі судді Демчика Р. В. та постанову апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2019 року у складі колегії суддів: Бондаренка С. І.,              Храпка В. Д., Новікова О. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби автомобільних доріг у Черкаській області, третя особа - дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про відшкодування шкоди заподіяної бездіяльністю органу державної влади, їх посадовою особою або службовою особою.
 
Позовна заява мотивована тим, що 10 грудня 2017 року на 43 км автотраси Канів-Черкаси-Чигирин сталося дорожньо-транспортна пригода через падіння дерева, що знаходилося на укосі земляного полотна на відстані 6 м від кромки проїжджої частини, на належний позивачу автомобіль Honda Accord реєстраційний номер НОМЕР_1 під час руху, який належить позивачу.
 
27 березня 2018 року до Служби автомобільних доріг у Черкаській області направлено вимогу про відшкодування збитків у сумі 148 950, 00 грн, однак станом на 16 квітня 2018 року відповіді отримано не було, що свідчить про відмову у добровільному врегулюванню спору.
 
Відповідно до положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 439, Укравтодор забезпечує організацію будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами.
 
Органом управління у Черкаській області є Служба автомобільних доріг у Черкаській області.
 
Дерево, яке впало на автомобіль було розміщено з порушенням ДСТУ 3587-97 (Державний стандарт України. Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану).
 
Державним підприємством «Черкаський облавтодор», на запит позивача, повідомлено, що відповідно до пункту 1.4. Договору № 167/1-02 вони здійснюють експлуатаційне утримання доріг за доведеними їм планами - завданнями Службою автомобільних доріг України. У жовтні-грудні 2017 року такі завдання та, відповідно, фінансування - не доводилися і не надавалися.
 
Таким чином, посадова особи Служби автомобільних доріг у Черкаській області, а саме начальник відділу ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг і штучних споруд, організації та безпеки дорожнього руху, охорони навколишнього середовища є відповідальною посадовою особою за утримання доріг у Черкаській області, а тому саме служба має відповідати за понесені збитки.
 
Для відновлення пошкодженого майна позивач здійснив наступні витрати: послуги евакуатора - 2000, 00 грн; проведення автотоварознавчої експертизи - 1500, 00 грн; відновлювальний ремонт - 145 450, 00 грн,                 всього - 148 950, 00 грн.
 
На підставі викладеного позивач просив суд стягнути із Служби автомобільних доріг у Черкаській області на його корить 148 950, 00 грн збитків. Також просив судові витрати покласти на відповідача.
 
3 вересня 2018 року в судовому засіданні ухвалою суду занесеної до протоколу судового засідання залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 листопада 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Стягнуто із Служби автомобільних доріг у Черкаській області на користь ОСОБА_1 148 950, 00 грн завданих збитків.
 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
 
Стягнуто із Служби автомобільних доріг у Черкаській області на користь держави 704, 80 грн судового збору.
 
Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 11 грудня               2018 року виправлено описку в рішенні суду від 01 листопада 2018 року, а саме вказано наступне у четвертому абзаці резолютивної частини рішення суду: «Стягнути із Служби автомобільних доріг у Черкаській області на користь ОСОБА_1 1489, 50 грн судового збору».
 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача, сталась по причині неналежного утримання автомобільної дороги відповідачем, в зв`язку з чим останній зобов`язаний відшкодувати позивачеві завдані збитки.
 
Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2019 року апеляційні скаргиСлужби автомобільних доріг у Черкаській області та ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 листопада 2018 року залишено без змін.
Відхиляючи апеляційні скарги Служби автомобільних доріг у Черкаській області та ОСОБА_1 , апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.
 
Крім того суд апеляційної інстанції, вирішуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відмови судом першої інстанції в стягненні витрат на правничу допомогу, зазначив, що посилання позивачем на акт приймання-передачі наданих послуг, є необґрунтованим, оскільки акт містить посилання на виконані послуги, які очевидно надавались не в цій справі, тому зі змісту такого акту неможливо встановити, що роботи були виконані саме по даній справі, крім того такий акт адресований сторонам договору, а не суду, тому не є тим документом, який подається у розумінні частини третьої статті 137 ЦПК України.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
19 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 листопада 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2019 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути з Служби автомобільних доріг у Черкаській області на його користь 8000, 00 грн понесених судових витрат.
 
Касаційна скарга обґрунтована порушенням судами норм процесуального права, а також заявник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо витрат на правову допомогу.
 
Крім того, висновки суду про те, що не було надано детального опису робіт виконаних адвокатом, не відповідає обставинам справи. В позовній заяві у додатках зазначено копію договору про надання правової допомоги та акту приймання-передачі наданих послуг, в якому міститься детальний опис робіт виконаних адвокатом. Також матеріали справи містять квитанції                                       від 27 квітня 2018 року та від 08 травня 2018 року про сплату по 4000, 00 грн кожна про часткову оплату за надання правничої допомоги. 
 
Судами не взято до уваги, що всі послуги по наданню правничої допомоги ОСОБА_1 були спрямовані на відновлення порушеного права, а саме відшкодування збитків отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема притягнення до адміністративної відповідальності винної особи. Також заявник зазначає, що без постанови про справі № 707/106/18 не можливо було б стягнути завдані збитки позивачу. 
 
Доводи інших учасників справи
 
08 травня 2019 року начальник Служби автомобільних доріг у Черкаській області Демиденко В. І. подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на те, що доводи касаційної скарги є безпідставними, оскільки суди попередніх інстанцій забезпечили повний і всебічний розгляд справи й ухвалили законні та обґрунтовані судові рішення в оскаржуваній частині, а доводи скарги висновків судів не спростовують. Просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, та залишити без змін оскаржувані рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
 
Рух касаційної скарги
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2019 рокувідкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Придніпровського районного суду міста Черкаси.
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ 
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року  № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 листопада 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:                                     1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);                           2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
 
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду позивачем надано договір про надання правової допомоги від 14 грудня 2017 року, укладеного між позивачем та адвокатом                   Юрченком В. О., акт приймання-передачі наданих послуг від 16 квітня                     2018 року, копії квитанцій про часткову оплату за надання правничої допомоги від 27 квітня 2018 року та від 08 травня 2018 року на загальну суму 8000, 00 грн.
 
Як встановлено з акту приймання-передачі наданих послуг від 16 квітня                     2018 року було надані такі види правової допомоги, а саме: консультація по мобільному телефону - 200,00 грн, спілкування та консультування з посадовими особами Служби автомобільних доріг щодо мирного врегулювання спору - 1200,00 грн, написання запитів від 21 грудня 2017 року - 300,00 грн, від 26 лютого 2018 року - 300,00 грн, від 28 лютого 2018 року - 300,00 грн, від 12 березня 2018 року - 300,00 грн; написання заяви в поліцію щодо складання адміністративного протоколу - 2400,00 грн; написання листів в поліцію щодо долучення документів - 1200,00 грн; написання пояснень по адміністративній справі № 707/106/18 - 2400,00 грн; написання вимоги про відшкодування збитків - 2400,00 грн; написання позовної заяви - 3600,00 грн. Всього на суму 14 600, 00 грн.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в стягненні витрат на правничу допомогу суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем не надано детального опису робіт виконаних адвокатом, а також акт приймання-передачі наданих послуг містить посилання на виконані послуги які очевидно надавались не в даній справі, а в іншій, тому зі змісту такого акту неможливо встановити, що роботи були виконані саме по даній справі.
 
Колегія суддів не погоджується в повній мірі з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне. 
 
Як встановлено з матеріалів справи позивачу надавалась правнича допомога по даній справі, а також по справі № 707/106/18 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , працюючого начальником віділлу Служби автомобільних доріг в Черкаській області за частиною четвертою статті 140 КУпАП.
 
Відповідно до статті 137 ЦПК України стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають витрати, пов`язані зі справою, включаючи зокрема підготовку до її розгляду, збір доказів тощо.
З матеріалів справи встановлено, що адвокатом позивача було направлено запити від 26 лютого 2018 року, від 28 лютого 2018 року, від 12 березня                2018 року, вартістю по 300,00 грн кожен, а також направлено досудову вимогу відповідачу про відшкодування збитків від 27 березня 2018 року, вартість якої становить 2400,00 грн. Також адвокатом позивача було написано позов у даній справі вартість якого становить 3600, 00 грн, відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 16 квітня 2018 року. Разом позивачем підтверджено вартість витрат на оплату послуг адвоката потраченим ним у даній справі, включаючи зокрема підготовку до її розгляду, збір доказів у загальній сумі 5900, 00 грн. 
 
В іншій частині вимоги позивача про стягнення витрат на оплату послуг адвоката, а саме на загальну суму 2100, 00 грн не підтверджено належними та допустимими доказами. 
 
Вказане не враховано судами першої та апеляційної інстанцій під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, що призвело до неправильного застосування норм процесуального права.
 
Відповідно до частин першої та четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
 
З наведених підстав, Верховний Суд дійшов висновку про те, що судові рішення з підстав, передбачених статтею 412 ЦПК України, необхідно скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 про стягненні витрат на правничу допомогу задовольнити частково. Стягнути з Служба автомобільних доріг у Черкаській області на користь ОСОБА_1 5900, 00 грн понесених витрат на надання професійної правничої допомоги. 
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 листопада 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
 
Стягнути з Служби автомобільних доріг у Черкаській області (18006, місто  Черкаси, бульвар Шевченка, 389, код ЄДРПОУ 05422303) на користь ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 5900, 00 (п`ять тисяч дев`ятсот) грн понесених витрат на правничу допомогу.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська    	 	 	
Судді: 	С. Ю. Бурлаков    	 	 	
 	А. Ю. Зайцев    Є. В. Коротенко   В. П. Курило