КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                               
Справа №  362/4291/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5417/2020
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
21 квітня 2020 року                                                                                                м. Київ
     колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ
   Київського апеляційного суду в складі:
                                                                                                                 
                                           головуючого     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,                                                                                                                                                                              
 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2019 року, ухваленого під головуванням судді Кравченко Л.М.,-    
 
 встановила:
 
У липні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із названим позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 94 229 грн 48 коп.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 41 446 грн 50 коп. за кредитним договором б/н від 12 січня 2011 року.
В іншій частині позову відмовлено.
Проведено розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості у розмірі 41 446 грн 50 коп., і судових витрат в розмірі 1 921 грн 00 коп., та ухвалити нове рішення, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що з відповідача підлягає стягненню сума непогашеного тіла кредиту.
Відмовляючи у задоволенні інших позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у заяві позичальника не зазначений розмір процентної ставки, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач був ознайомлений саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та правил, і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку.
Колегія суддів погоджується з таким висновком.
Проте, при вирішенні спору, судом не правильно проведено розподіл судових витрат.
Обґрунтовуючи пред`явлений позов, банк зазначив, що 12 січня 2011 року ОСОБА_1 підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 19 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Крім того, банк вказав, що відповідач належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 липня 2019 року становить 94 229 грн 48 коп., з яких:
-        41 446 грн 50 коп. - заборгованість за тілом кредита;
-        16 522 грн 84 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита;
-        0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками;
-        31 196 грн 83 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання;
-        100 грн 00 коп. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн;
-        500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина);
-        4 463 грн 31 коп. - штраф (процентна складова).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження позовних вимог банком надано анкету-заяву № б/н від 12 січня 2011 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості.
З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01 липня 2019 року заборгованість за тілом кредиту становить 41 446 грн 50 коп.
Колегія суддів вважає наданий позивачем розрахунок заборгованості належним та допустимими доказом. 
Розрахунок відповідачем не спростований.
Належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності заборгованості за тілом кредиту відповідачем не надано. Клопотань про призначення експертизи відповідачем не заявлялось, контр-розрахунку не надано.
Враховуючи, наведене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково вказав, що відповідачем не повернуто тіло кредиту, колегія суддів не приймає, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження відсутності заборгованості за тілом кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вбачається, що позивачем при пред`явленні позову було сплачено судовий збір в розмірі 1 921 грн 00 коп. Ціна позову становить 94 229 грн 48 коп. Судом стягнуто 41 446 грн 50 коп., що становить 43.98 % від пред`явлених позовних вимог.
Таким чином, виходячи із вищенаведених вимог закону, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 844 грн 85 коп. (1 921 - 43.98 %).
З урахуванням наведеного, рішення суду від 18 листопада 2019 року в частині стягнення судового збору постановлено з порушення норм процесуального права, а тому підлягає зміні. В іншій частині рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-       
 
   постановила:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2019 року в частині стягнення судового збору змінити, зменшивши розмір судового збору з 1 921 грн 00 коп. до 844 грн 85 коп.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови виготовлено 21 квітня 2020 року.

 
 
Головуючий                                                                                         Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                   О.Ф. Лапчевська

 
 
                                                                                                              С.Г. Музичко