П О С Т А Н О В А
     І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
19 червня 2020  року                                                                          місто Київ 
                                                                       
                                                                                               справа № 759/20957/18
                                                                                   провадження № 22-ц/824/8245/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1   
на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 11 березня 2020 року, постановлену у складі судді Миколаєць І.Ю.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 6 лютого 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року апеляційну скаргу   ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто скаржнику.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року касаційну скаргу задоволено,  ухвалу Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
8 жовтня 2019 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково,ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 6 лютого 2019 року скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 11 березня 2020 року справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 передано на розгляд до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.
Не погоджуючись з такою ухвалою, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до Святошинського районного суду м.Києва  для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі посилався на те, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.
Зазначає, що  він пред`явив позов за останнім відомим місцем знаходження ОСОБА_2 .. Відповідач зареєстрований як фізична особа -підприємець та згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань його місце проживання зазначено  у Святошинському районі м.Києва за адресою: АДРЕСА_2.
Судом отримано дані з реєстру територіальної громади міста Києва Головного інформаційно-обчислювального центру. Однак суд, в оскаржуваній ухвалі не зазначив норму закону, на підставі якої вчинена така процесуальна дія (запит), та на підставі якої ця відповідь має враховуватись при вирішенні справи.
Позов поданий до фізичної особи,  а тому припущення суду про те, що  позов поданий до юридичної особи є необґрунтованими. Останнім відомим зареєстрованим місцем проживання або перебування  ОСОБА_2 чи постійного його заняття (роботи) є адреса, що територіально відноситься до Святошинського району м.Києва.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу  не скористався.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 4 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 червня 2020 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвала суду першої інстанції щодо  передачі справи на розгляд іншого суду віднесена до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, суд виходив із того, що спір виник між позивачем та відповідачем юридичною особою, місце знаходження якої є АДРЕСА_1 , а тому справа не підсудна Святошинському районному суду  м.Києва. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1   звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.  Наданий до матеріалів справи  договір укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як фізичними особами.
Зазначення позивачем у позовній заяві у найменуванні відповідача про те, що останній є фізичною особою - підприємцем не дає підстав уважати, що спір з приводу неповернення  грошових коштів за договором позики виник між позивачем та відповідачем як фізичною особою - підприємцем, і позов пред`явлений до ОСОБА_2 , як фізичної особи - підприємця.
Зазначену обставину не заперечує і сам ОСОБА_1 у апеляційній скарзі, зазначивши про те, що він звернувся до суду з позовом до відповідача, як до фізичної особи.
Відповідно до  ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за  зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.
Згідно реєстру територіальної громади міста Києва Головного інформаційно-обчислювального центру, ОСОБА_2 станом на 14 лютого 2020 року зареєстрованим по місту Києву не значиться /а.с. 102/.
ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 , що підтверджується листом Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області  від 28 лютого 2020 року за № 8/4/02-23 /а.с.105/.
Оскільки  предметом позову у цій справі є стягнення боргу за договором позики, відповідача є фізичною особою, тому в такому випадку позов до боржника має бути пред`явлений в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання.
Таким чином, суд першої інстанції отримавши інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 , дійшов правильного висновку, що справа належить до територіальної юрисдикції Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позов підлягає розгляду Святошинським районним судом м.Києва за останнім місцем проживання або перебування ОСОБА_2 чи постійним місцем його зайняття, не можуть бути прийняті в якості підставі для скасування судового рішення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання або перебування чи постійного його зайняття (роботи).
ОСОБА_1 , звертаючись до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 ,  у позовній заяві не навів обґрунтувань вибору саме цього суду. Натомість до позовної заяви ОСОБА_1   додав копію  договору купівлі - продажу та витяг про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Зі змісту  наданих документів убачається, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , а також зареєстрований, як фізична особа - підприємець за адресою АДРЕСА_2 .
Отже, оскільки право вибору суду належить позивачу, позивач свій вибір не обґрунтував, надані ним документи не дають підстав для однозначного висновку, що позов підлягає розгляду Святошинським районним судом м.Києва, тому суд з`ясувавши зареєстроване місце проживання відповідача, дійшов правильного висновку, що в даному випадку позов підлягає розгляду судом за загальним правилом підсудності.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права,  є законною та обґрунтованою,  підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін. 
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - залишити без задоволення.  
Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 11 березня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 Суддя-доповідач:                                                         О.І. Шкоріна 
 
 Судді:                                                                            Л.Д. Поливач
 
                                                                                        А.М. Стрижеус