КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа 357/10556/19                                                         Головуючий у І-й інстанції – Кошель Б.І.
апеляційне провадження № 22-ц/824/7420/2020                               Доповідач Заришняк Г.М.
 
ПОСТАНОВА 
                                                                ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня  2020 рокуКиївський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:             
Головуючого – Заришняк Г.М.
Суддів –  Мараєвої Н.Є.,  Рубан С.М.
при секретарі Діденку А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  військової частини НОМЕР_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква про визнання недійсним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновлення на квартирному обліку,-
 
ВСТАНОВИВ:
            
В вересні 2019 року   ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом  до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква про визнання недійсним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновлення на квартирному обліку.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що рішеннямжитлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 07.03.2019 року було знято його з квартирного обліку на підставі п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 21 розділу 6 Наказу Міністра оборони України від 31.07.2018 року № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» - у зв`язку із звільненням його в запас. Таке рішення позивач вважає незаконним та таким, що порушує вимоги  ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,  оскільки будь-якого житла у нього немає, його безперервна військова служба складає більше 20 років.. Посилаючись  на викладене, просив суд визнати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 міста Біла Церква, яке оформлено протоколом №32 від 07.03.2019 року, про зняття його з квартирного обліку – недійсним та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити його на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 м. Біла Церква з 01.05.1998 року.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 05 листопада 2019 року позов задоволено.
Визнано рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 міста Біла Церква, яке оформлено протоколом №32 від 07.03.2019 року, про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку – недійсним.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 м. Біла Церква з 01.05.1998 року.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1   на користь держави судовий збір в розмірі          1 921,00 грн.
            В апеляційній скарзі відповідач військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального та процесуального права, просить рішення  судускасувати  та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
            В судове засідання  суду апеляційної інстанції  учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, позивач правом подачі відзиву на апеляційну скаргу  не скористався.  
            Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обгрунтованність постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи позов  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Як  вбачається з матеріалів справи  і це було встановлено судом, що   наказом командира 72 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 29 січня 2019 року №26-РС прапорщика ОСОБА_1 звільнено у запас відповідно до п.2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «к», як особу, яка проходить військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, та яка вислужила не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо   не висловив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду /а.с. 11/.
Згідно даногонаказу, ОСОБА_1 підлягає направленню на військовий облік до Білоцерківського ОМВК Київської області.
Як вбачається з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 04.02.2019 року №36, вислуга років позивача у збройних силах становить 27 років 03 місяці 29 днів. Житловою площею за рахунок МОУ ОСОБА_1 не забезпечений.
З 01.05.1998 року позивач перебував на квартирному обліку у військовій частині  в загальній черзі.
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2016 року (  протокол №47) було зараховано прапорщика ОСОБА_1 на квартирний облік в першочергову чергу з 05.08.2016 року, як учасника бойових дій, склад сім`ї 1 особа  /а.с. 12/.
Рішенням засідання житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 07.03.2019 року, яке оформлено протоколом за №32, позивача ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку у зв`язку з тим, що він був звільнений з лав Збройних сил України у запас по закінченню контракту, отримував гуртожиток від МОУ за адресою: АДРЕСА_1 , який не здав.
Доводи апеляційної скарги про те,  що нормами Закону, зокрема ч.9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не передбачено залишення на квартирному обліку осіб, звільнених після закінчення строку служби за військовим контрактом, не заслуговують на увагу.
Державою гарантується право громадян на житло та захист від незаконного позбавлення житла (ст.47 Конституції України).
Згідно із статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
   Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднаймом (найм) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Відповідно до ст.40 ЖК України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
За правилом ч.9 ст.12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції станом на 07  березня 2019 року військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Статтею  26 Закону України «Про  військовий обов`язок і військову службу» визначено, що  звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:
а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;  у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
Як слідує з витягу з наказу командира 72 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 29.01.2019 року №26-РС, ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас. Отже, позивач належить до кола осіб, на яких розповсюджується дія частини 9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
 Відповідно до п.21 розділу 6 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідачем не надано належних та достовірних доказів того, що  позивач був знятий з квартирного обліку, з підстав, визначених  абзацом першим та другим п.21 розділу 6 вказаної Інструкції, а інші випадки, передбачені Законом, не встановлені. 
За таких обставин,  позивач, вислуга якого на військовій службі  більше 20 років, звільнений з військової служби у запас, є пенсіонером за вислугою років,  разом з членами сім`ї зареєстрований в гуртожитку МОУ за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею за рахунок Міністерства оборони України у встановленій нормі    не забезпечений, а тому законні  підстави для зняття   ОСОБА_1   з квартирного обліку на час звільнення зі служби - відсутні. 
Посилання  відповідача  в апеляційній скарзі на те, що  позивач  був звільнений зі служби за контрактом, а тому  повинен бути  знятий  з квартирного обліку, не спростовують право позивача на продовження перебування на квартирному обліку, адже позивач є особою, звільненою з військової служби у запас.
Суд повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, зібраним доказам надав належну правову оцінку та прийшов  до правильного  висновку про необхідність визнання рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 міста Біла Церква, яке оформлено протоколом №32 від 07.03.2019 року, про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку – недійсним, та обґрунтовано зобов`язав відповідача поновити ОСОБА_1   на квартирному обліку у військовій частині   з 01.05.1998 року, задовольнивши позовні вимоги.
 Рішення суду в цій частині  відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права та й не може бути скасовано з підстав та доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Що стосується доводів апеляційної скарги щодо розміру стягнутого з відповідача  судового збору, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до  п.1 ч.2  ст.4 Закону України «Про судовий збір»  ставка судового збору  за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4  розміру прожиткового мінімуму для  працездатних осіб. Станом на 01.01.2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб  становив 1921 грн. Отже, судовий збір за подачу  позовної заяви мав би становити 768 грн.40 коп. (0,4  розміру прожиткового мінімуму для  працездатних осіб). Позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як учасник бойових дій.
Зі змісту  позовних вимог позивача  слідує, що він  заявив одну позовну вимогу немайнового характеру про визнання  недійсним рішення  житлової комісії про зняття з квартирного обліку як передумову вимоги про зобов`язання  військової частини  НОМЕР_1 поновити його  на квартирному обліку.
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, в зв`язку з чим рішення суду  в частині стягнення судового збору  необхідно змінити, зменшивши  суму судового збору з  суми 1921 грн. до суми 768 грн. 40 коп. 
Крім того, ухвалою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2020  року  розстрочено військовій частині НОМЕР_1 сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Білоцерківського  міськрайонного суду м. Києва від  05 листопада 2019 року, але не більше як до ухвалення  судового рішення  у справі. Судовий збір за подачу апеляційної скарги на даний час не сплачено.
За правилом   п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»  за подачу апеляційної скарги  розмір судового збору становить  150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
За таких обставин, з відповідача  військової частини НОМЕР_1   у відповідності  з вимогами ст. 141 ЦПК України  підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі  1 152 грн. 360 коп. за подачу апеляційної скарги на судове рішення (768,40*150%).
            Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
            Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1  - задовольнити частково.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2019 року  в частині  стягнення  судового збору – змінити.
Зменшити  розмір стягнутого з Військової частини НОМЕР_1 на користь держави судового збору з 1921 грн. до 768,40 грн.
В решті дане судове рішення залишити без зміни.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1   на користь держави судовий збір в сумі 1 152 грн. 60 коп. за подачу апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і  може бути оскаржена в касаційному порядку  до Верховного Суду протягом 30 днів
 
Повний текст постанови виготовлений       05 червня   2020 року.
 
Головуючий :
Судді: