Ухвала 
 
04 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 343/1682/19
провадження № 61-6393ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,
 
розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі структурного підрозділу Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз», від імені якого діє адвокат Глинка Руслан Ярославович, на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі структурного підрозділу Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» про визнання незаконним та скасування наказу щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі структурного підрозділу Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» про визнання незаконним та скасування наказу щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності.
 
На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що працює водієм АТЗ групи транспортних сервісів ДР НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта». 13 травня 2019 року відповідачем видано наказ № 43 «Про вжиття заходів по акту перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Долинанафтогаз» від 03 квітня 2019 року № 01/01/13/08/03-01/2/46 та акту службового розслідування від 02 травня 2019 року», яким його притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани. Йому оголошено догану за те, що зазначені в шляхових листах показники одометра не відповідають даним про пробіг, відображеним у системі GPS-моніторингу, що призвело до безпідставного списання бензину. 
ОСОБА_1 вважає, що відповідачем пропущено встановлений статтею 148 КЗпП України місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення, оскільки про нібито допущене порушення стало відомо 03 квітня 2019 року, дата складання акт перевірки, а наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності видано 13 травня 2019 року.
Також, цей наказ не містить даних про сам факт порушення трудової дисципліни, в чому проявилось це порушення, форму вини працівника, причини, що спонукали працівника вчинити дисциплінарний проступок, обставини, за яких його вчинено, підстави прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності із обґрунтуванням обрання виду стягнення, у зв`язку з чим наказ від 13 травня 2019 року № 43 в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності є незаконним та підлягає скасуванню.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним та скасувати пункт 6.4 наказу НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» від 13 травня 2019 року № 43 «Про вжиття заходів по акту перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Долинанафтогаз» від 03 квітня 2019 року № 01/01/13/08/03-01/2/46 та акту службового розслідування від 02 травня 2019 року» щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
 
Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним та скасовано пункт 6.4 наказу НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» від 13 травня 2019 року № 43 «Про вжиття заходів по акту перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Долинанафтогаз» від 03 квітня 2019 року № 01/01/13/08/03-01/2/46 та акту службового розслідування від 02 травня 2019 року» про притягнення водія АТЗ Груп транспортних сервісів ДР ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани.
 
Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позову, постановив, що у порушення вимог статей 31, 139, 140, 147-149, 231 КЗпП України в наказі та в акті службового розслідування не зазначено, які саме конкретні дані внесені позивачем в талони замовника/дорожні листи, є недостовірними та яку саме значну шкоду (розмір) товариству завдано його діями, а також відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх заперечень.
 
01 квітня 2020 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі структурного підрозділу Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз», від імені якого діє адвокат Глинка Р. Я., звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову та складність зазначеної справи, а також враховано, що касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Ураховуючи вищевикладене і те, що частина шостої статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються у тому числі і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей. 
 
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути  суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувані заявником рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2019 року та постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року ухвалені у малозначній справі, вони не підлягають касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Разом з тим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі структурного підрозділу Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз», від імені якого діє адвокат Глинка Руслан Ярославович, на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі структурного підрозділу Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» про визнання незаконним та скасування наказу щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                               Ю. В. Черняк

           І. А. Воробйова

          Р. А. Лідовець