Номер провадження: 33/813/222/20
Номер справи місцевого суду: 496/4079/19 
Головуючий у першій інстанції Галич О. П. 
Доповідач Дрішлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І. 
при секретарі судового засідання - Павлючук Ю.В.,
розглянувши апеляційну скаргу Нестеренка С.В. - представника ОСОБА_2 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 грудня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2019 року постановою Біляївського районного суду Одеської області визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с. 48-50). 
Не погоджуючись з вказаною постановою, Нестеренко С.В. - представник ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області, яка була отримана судом першої інстанції 08 січня 2020 року. Апелянт вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки судді, викладені в постанові, на думку апелянта не відповідають обставинам справи. Апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що у представників патрульної поліції не було підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 , а посилання на почервоніння його очей чи нестійку ходу є неправдивими, оскільки зупинка відбулась в темну пору доби, а ОСОБА_2 з автомобіля не виходив, тому твердження представника поліції щодо перебування водія ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння є безпідставними. Апелянт також вказує, що поліцейськими не був дотриманий порядок складання протоколу про адміністративне порушення та направлення на медичний огляд на стан сп`яніння у разі відмови водія проходити освідчення на стан сп`яніння на місці. Крім того, вказаних у протоколі свідків на місці події не було. А оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази винуватості ОСОБА_2 , апелянт просить скасувати постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 грудня 2019 рокута закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 53-59).
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В судове засідання 18 лютого 2020 року з`явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його адвокат Нестеренко С.В., які надали пояснення по суті правопорушення та навели правове обґрунтування невинуватості ОСОБА_2 , зазначивши, що ОСОБА_2 не перебував у стані сп`яніння та не відмовлявся від проходження освідчення на стан сп`яніння. В ході судового засідання ОСОБА_2 пояснив, що співробітники поліції зупинили його на відстані 150 м від його домоволодіння, вказали, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння, однак не запропонували йому пройти тест на газоаналізаторі Драгер і відразу склали протокол щодо нього за ч.1 ст. 130 КУпАП, запросивши у якості свідків осіб, які рухались повз і навіть не спілкувались з ним. Адвокат Нестеренко С.В. зазначив, що суд першої інстанції дійшов до висновку щодо винуватості ОСОБА_2 на підставі пояснення працівників поліції та показів свідків, які наявні матеріалах справи, однак єдине достовірне джерело інформації, на підставі якого можна було б встановити вину ОСОБА_2 , а саме відеозапис з нагрудної камери поліцейських, з невідомих причин було знищено та не долучено до матеріалів справи.
У судовому засіданні в Біляївському районному суді Одеської області 29 листопада 2019 року працівники поліції: поліцейський 1-го взводу 1-ої роти 2-го батальйону УПП в Одеській області капітан поліції - Тищук Ю.А. та поліцейський 1-ої роти 3-го батальйону УПП в Одеській області сержант поліції - Шишкін А.П. пояснили, що 06.10.2019 року їм надійшло повідомлення від громадян, які повідомили про сварку, що відбулась на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_2 .
У зв`язку з перевіркою доводів апелянта та з метою повного з`ясування обставин справи, апеляційним судом було надіслано запит до Управління патрульної поліції в Одеській області з проханням надати документальне підтвердження надходження вищеописаного повідомлення та письмові пояснення поліцейського 1-го взводу 1-ої роти 2-го батальйону УПП в Одеській області капітана поліції - Тищук Ю.А. та поліцейського 1-ої роти 3-го батальйону УПП в Одеській області сержанта поліції - Шишкіна А.П. по факту складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 (протокол серії ОБ № 172836 від 06 жовтня 2019 року).
У відповідь на вказаний запит до апеляційного суду надійшли пояснення поліцейських та роздруківка з бази даних Армор, відповідно до якої 05 жовтня 2019 року о 23:30:18 на пульт № 11 надійшов дзвінок від громадянки з повідомленням про скоєння щодо неї домашнього насильства з боку її співмешканця, місце скоєння: АДРЕСА_1 . Згідно наданого витягу з бази даних Армор результатом відпрацювання вказаного повідомлення є Рапорт старшого чергового српп №3 Погребенного від 06.10.2019 року о 00:39: Заявниця в стані алкогольного сп`яніння. Екіпаж проводить перевірку.
В судове засідання 10 березня 2020 року з`явились ОСОБА_2 , адвокат Нестеренко С.В. та свідок ОСОБА_4 . ОСОБА_2 у ході судового засідання пояснив, що дійсно проживав з громадянкою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . В ніч з 05 на 06 жовтня у нього зі співмешканкою стався конфлікт, після чого, отримавши виклик як таксі в додатку «Тачка», він виїхав за викликом, який було в подальшому скасовано через його зупинку поліцією. Пояснив, що відмовився від проходження тесту, оскільки вважав, що працівники поліції відносно нього діяли неправомірно. Адвокатом Нестеренком С.В. було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_4 , яка будучи попереджена про кримінальну відповідальність, в судому засіданні пояснила, що 05 жовтня 2019 року вона запросила додому друзів, з якими за адресою АДРЕСА_1 випивала. Коли додому прийшов її співмешканець, у них через вищеописане стався конфлікт, тому вона викликала поліцію. Свідок ОСОБА_4 також вказала, що ОСОБА_2 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, не вживав алкоголь аж до її від`їзду. Також пояснила, що після прибуття екіпажу поліції вона зібрала речі та покинула домівку приблизно у 01 годині 30 хвилин вночі.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження апеляційний суд частково задовольняючи скаргу вважає за необхідне вказати наступне.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена, проте такий висновок було зроблено передчасно без встановлення всіх обставин справи.
За положеннями ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння (п.3 розділу І Інструкції) є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
До матеріалів справи не було приєднано відеозапис, на якому було б зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння. Повна фіксація процедури складання адміністративних матеріалів також відсутня.
Разом з тим, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб. Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користується гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів) ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які розглядалися апеляційним судом, не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, пояснення допитаного свідка, яка на момент розгляду справи в апеляційному суді не мешкає з апелянтом, співставлення часу складання протоколу та момент відбуття свідка, матеріали, що надійшли на запит суду, протиріччя в поясненнях поліцейських щодо обставин зупинки апелянта та наступних подій, ставлять під сумнів правомірність складання протоколу відносно ОСОБА_2 за вказаною статтею. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, оскільки за описаними обставинами справи наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 ґрунтується виключено на презумпції правомірності дій поліції, а інші обставини справи залишились не встановлені, апеляційний суд вважає, що на підставі п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП матеріали справи слід було повернути до органу, який склав протокол, для доопрацювання та належного оформлення в частині обставин зупинки водія та кваліфікації його дій. Однак, частиною 2 статті 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині третій цієї статті.
Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо скасування оскаржуваної постанови, як такої, що винесена з порушенням норм процесуального права та неповним дослідженням обставин справи.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Нестеренка С.В. - представника ОСОБА_2 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 грудня 2019 року - задовольнити частково.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 грудня 2019 року - скасувати.
Провадження у справі закрити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду А.І. Дрішлюк