УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року
м. Київ

справа № 520/10796/18
провадження № 51-1097 ск 20
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі: 
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року.
Обставини справи

1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка, Ширяївського району Одеської області та жителя м. Одеси,
засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі – КК), та призначено покарання на строк 5 років позбавлення волі. 
Цим же вироком за частиною 2 статті 186 КК призначено покарання ОСОБА_6 , судові рішення щодо якого не оскаржуються, на строк 4 роки позбавлення волі, яке ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року змінено, на підставі частини1 статті 75 КК звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання.
2. За обставин, встановлених судом та детально наведених у вироку, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 26 червня 2018 року, близько 03:30, застосували насильство до раніше їм не знайомого ОСОБА_7 , яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, спричинивши йому легке тілесне ушкодження у вигляді садна обличчя, при цьому ОСОБА_5 висловив погрозу застосування насильства, після чого ОСОБА_5 відкрито викрав майно ОСОБА_7 , вирвавши з його рук грошові кошти в сумі 463 грн і мобільний телефон «Хіаомі Redmi Note 4» вартістю 4.000 грн із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 20 грн, на рахунку якої перебувало 6 грн і сім-карткою оператора зв`язку «Водафон» вартістю 10 грн, на рахунку якої перебувало 1 грн, після чого ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 463 грн, та обидва почали тікати з місця скоєння злочину. В цей час потерпілий почав їх наздоганяти, вимагаючи повернути майно, на що ОСОБА_5 розпилив йому в обличчя газовий балончик, спричинивши потерпілому легке тілесне ушкодження у вигляді хімічного опіку обох очей. Заволодівши вищевказаним майном, засуджені з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 4.500 грн. 
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі захисник,посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого просить змінити судові рішення щодо ОСОБА_5 у частині призначення покарання, застосувавши до нього положення статті 69-1 КК.
4. Захисник зазначає, що судами попередніх інстанцій не було враховано ряд обставин, що пом`якшують покарання.
Оцінка суду

5. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
6. Доводи касаційної скарги сторони захисту про суворість призначеного засудженому покарання є необґрунтованими. Ці доводи зводяться до того, що суди надали таку оцінку  обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден захисник.
7. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
8. З мотивувальної частини вироку слідує, що призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі статтею 12 КК є тяжким, особу засудженого, який раніше був двічі судимий за вчинення умисних корисливих злочинів. Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, відповідно до статей 66, 67 КК, не встановлено. 
9. Отже, суд першої інстанції правильно призначив покарання ОСОБА_5 відповідно до приписів статті 65 КК, у межах, наближених до мінімальної санкції частини 2 статті 186 КК, тому колегія суддів вважає доводи касаційної скарги про призначення надто суворого покарання безпідставними.
10. Проаналізувавши рішення районного суду, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_5 покарання та не знайшов підстав для призначення більш м`якого покарання. Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване з посиланням на обставини справи і відповідає вимогам статті 419 Кримінальноого процесуального кодексу України (далі — КПК). Із такими висновками судів погоджується і колегія суддів.
11. У даному провадженні, як видно з наданих копій судових рішень, не встановлено обставин, які би давали підстави вважати, що покарання засудженому призначено з порушенням визначених у законі загальних засад.
З огляду на викладене, касаційна скарга захисника та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПКслід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд, постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                  ОСОБА_3