УХВАЛА

29 квітня 2020 року 
м. Київ
Справа №  910/6948/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Ткач І.В. - головуючий, Кондратова І.Д., Кролевець О.А., 

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020
(головуючий суддя Демидова А.М., судді Ходаківська І.П., Корсак В.А.)
та ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2020
(суддя Підченко Ю.О.)
у справі №910/6948/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 77 177,70 грн,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2020 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 (повний текст складено 23.03.2020) та ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 у справі №910/6948/19.

Розглянувши подану Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця касаційну скаргу, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судами встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 у справі № 910/6948/19 задоволено повністю позов ТОВ "Лемтранс" до АТ "Укрзалізниця". Стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь ТОВ "Лемтранс" 77177,70 грн збитків та 1 921,00 грн судового збору.

На виконання рішення Господарським судом міста Києва у цій справі видано відповідний наказ від 02.09.2019.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 у справі № 910/6948/19 залишено без змін.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 22.11.2019 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60680841 з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/6948/19, виданого 02.09.2019, про стягнення з АТ "Укрзалізниця" на користь ТОВ "Лемтранс" 79 098,70 грн.

16.12.2019 АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, в якій просило суд визнати неправомірними дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Коваль Л.І. в частині винесення постанови у виконавчому провадженні № 60680841 про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2019 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження.

Скаргу мотивовано тим, що 20.10.2019 набрав чинності Закон України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень якого забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами. Відповідач вважає, що зазначеним нормативно-правовим актом чітко встановлена заборона вчиняти виконавчі дії, в тому числі і щодо виконання рішень судів, якими встановлено стягнення грошових коштів із боржників.

Відповідач посилався на те, що дані щодо Акціонерного товариства "Українська залізниця" включені до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" станом на 20.10.2019 та вважав, що виконавче провадження №60680841, де боржником є АТ "Укрзалізниця", підлягало завершенню, а виконавчі документи - поверненню стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 відмовлено в задоволенні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на дії Державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Коваль Любові Іванівни. 

Ухвала мотивована тим, що суду не надано доказів на підтвердження того факту, що державним виконавцем були вчинені будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження №60680841 відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження", позаяк сам факт відкриття виконавчого провадження не свідчить про вчинення державним виконавцем виконавчих дій у розумінні вказаного Закону України "Про виконавче провадження". Постановляючи судове рішення, суд керувався, зокрема, частиною 3 статті 343 ГПК України.

При цьому суд першої інстанції вважав, що вчинення виконавчих дій щодо відповідача є забороненим відповідно до положень Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", оскільки постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження була винесена після набрання чинності 20.10.2019 вказаним Законом. 

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 у справі №910/6948/19 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції не встановив підстав для повернення виконавчого документа, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень. Зважаючи на приписи частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" та пункти 4 та 5 розділу ІІІ зазначеної Інструкції апеляційний суд дійшов висновку, що державний виконавець, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, діяв у відповідності до норм чинного законодавства.

При цьому суд апеляційної інстанції з урахуванням заборони, встановленої пунктом 3 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", у комплексі з іншими заборонами та мораторіями на звернення стягнення на майно боржників - державних підприємств, встановленими на момент прийняття Закону № 145-ІХ, врахував, що законодавцем в основу положення, визначеного пунктом 3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 145-ІХ, було покладено як принцип обов`язковості виконання рішень, закріплений Конституцією України, так і необхідність збереження об`єктів права державної власності, які були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", у зв`язку з їх стратегічним значенням для української економіки та національної безпеки з метою запобігти безконтрольному відчуженню майна, що складає єдиний майновий комплекс, у тому числі через застосування позаприватизаційних процедур. 

Доводи скаржника стосовно заборони, що міститься в Законі України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" як на підставу задоволення скарги на дії та бездіяльність державного виконавця, суд апеляційної інстанції відхилив, оскільки вказаною нормою Закону № 145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, грошові кошти.

Суд апеляційної інстанції вважав помилковим висновок суду першої інстанції про те, що вчинення виконавчих дій щодо відповідача - АТ "Укрзалізниця" відповідно до судового наказу від 02.09.2019 (про стягнення 77177,70 грн збитків та 1921,00 грн судового збору), виданого на виконання рішення у справі № 910/6948/19, є забороненим у силу Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації". При цьому зазначив, що такий помилковий висновок місцевого господарського суду не призвів до прийняття неправильного по суті рішення (ухвали) за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця, а тому не вбачав підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали відповідно до ст. 277 ГПК України. 

Як встановлено судами, до додатку 2 "Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані" до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" станом на 20.10.2019 включено АТ "Укрзалізниця".

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Положеннями частини 1 статті 18 ГПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" заборонено вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Тобто винятком із зазначеної заборони є стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Законом України №145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, грошові кошти.

Статтею 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) зазначено, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Для Верховного Суду правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права у розгляді справи №910/6948/19 є очевидними і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 у справі №910/6948/19 на підставі частини 2 статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/6948/19 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                             І. Ткач

Судді                                                                                           І. Кондратова
          
                                                                                          О. Кролевець