ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/792/20 Справа № 201/782/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Городничої В.С.
суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.
при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи, в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, страхового відшкодування,- 

ВСТАНОВИВ:

22.01.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі – ПрАТ «УПСК»), ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, страхового відшкодування (а.с. № 3 - 10).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.11.2017р. у с. Партизанське Дніпровського району Дніпропетровської області на а/д Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка сталася ДТП за участю водія автомобіля «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , і автомобіля «Huyndai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
Цивільно правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УПСК» згідно з полісом № AК/1491529.
Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2017р. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
В результаті ДТП автомобіль ОСОБА_3 «Huyndai Elantra», дн.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.
06.11.2017р. між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким до ОСОБА_1 перейшло право вимагати від ПрАТ «УПСК» виконання зобов`язань за полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі № AК/1491529 по виплаті страхового відшкодування за спричинений ОСОБА_3 збиток внаслідок ДТП, а також право вимоги до винної особи у ДТП ( ОСОБА_2 ) щодо відшкодування матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_3 .
На замовлення ОСОБА_3 судовим експертом ОСОБА_4 Ю.В. складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 2512/17/17 від 11.12.2017р., яким визначена вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого власнику автомобіля «Huyndai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 в сумі 62 691,11 грн.
Страховик – ПрАТ «УПСК» частково виконав свої зобов`язання перед позивачем, сплативши ОСОБА_3 частину відшкодування в розмірі 52 351,91 грн. та витрати на евакуацію в розмірі 1 700грн., не узгодивши суму стразового відшкодування з ОСОБА_3 . Таким чином ПрАТ «УПСК» недоплатило страхове відшкодування в розмірі: 9 875,20 грн.: 62 691,11 грн. – 52 315,91 грн. - 500грн., де 62 691,11 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу відповідно до експертизи, 52 315,91 грн. - фактично сплачене страхове відшкодування, 500грн. - франшиза.
Позивач звернувся зі скаргою на рішення страховика до Нацкомфінпослуг, на яку листом комісії від 15.03.2018р. повідомлено, що ПрАТ «УПСК» на підставі Звіту № 1357 від 04.12.2017р. про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Huyndai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , визначила вартість відновлювальних робіт з урахуванням зносу в розмірі 52 815,91 грн.
На думку позивача вказаний звіт виконаний з порушеннями положень Методики товарознавчої експертизи, без належного огляду КТЗ, оскільки огляд пошкодженого автомобіля здійснював не експерт або оцінювач, а представник ПрАТ «УПСК» ОСОБА_5 . Тому ПрАТ «УПСК» для виплати страхового відшкодування взято за основу звіт, який складено із порушенням вимог п. 5.1 Методики, а тому звіт не є належним та допустимим доказом у розумінні статей 77, 78 ЦПК України.
Окрім того, позивач вважає, що на підставі п.п. 36.2., 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний відшкодувати пеню за період з 14.02.2018р. по 18.01.2019р. (в межах річного строку позовної давності) у розмірі 3187,66 грн., адже заяву про виплату страхового відшкодування він отримав 13.11.2017р. і мав сплатити відшкодування до 13.02.2018р., чого не зробив. Також страховик має відшкодувати інфляційні втрати в сумі 274грн. та 3 % річних в сумі 805,30 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Крім цього з ПрАТ «УПСК» підлягають стягненню витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1 000грн.
Відповідач ОСОБА_2 з урахуванням приписів п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має компенсувати потерпілому франшизу в розмірі 500 грн.
Враховуючи викладене, просив стягнути з ПрАТ «УПСК» недоплачене страхове відшкодування в розмірі 9 875,20 грн., пеню в сумі 3 187,66 грн., інфляційні витратив в сумі 805,30 грн., 3 % річних в сумі 274 грн., витрати на оплату послуг експерта в сумі 1 000 грн., а всього 15142,16 грн.; просив стягнути з ОСОБА_2 франшизу в сумі 500 грн.; компенсувати з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, страхового відшкодування задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 500грн.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 24 грн.59 коп., за послуги експерта у розмірі 32 грн., а в загальному розмірі - 56грн.59коп.
З таким рішенням суду позивач ОСОБА_1 не погодився, та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив рішення суду скасувати в частині відмову у задоволені позовних вимог до ПрАТ “УПСК” в повному обсязі, а в частині стягнення з ОСОБА_2 рішення залишити без змін.
В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2512/17/17 від 11.12.2017 року, судового експерта Дроздова Ю.В., який обґрунтовує суму збитків, та якому суд повинен був надати перевагу. Звіт який складено оцінювачем ОСОБА_6 був проведений без особистого огляду пошкодженого транспортного засобу, на підставі фотографій, що були зроблені іншою особою, а також при виконанні калькуляції вартості ремонтних робіт, оцінювачем ОСОБА_6 було зроблено ручне коригування в сторону зменшення вартості запасних частин автомобіля, які підлягали заміні, тому сума матеріального відшкодування за вказаним звітом є неправильною. 
Відповідачі ПрАТ"Українська пожежно-страхова компанія", та ОСОБА_7 своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалась.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін, за наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 04.11.2017р. у с. Партизанське Дніпровського району Дніпропетровської області на а/д Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка сталася ДТП за участю водія автомобіля «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , і автомобіля «Huyndai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . В результаті ДТП автомобіль ОСОБА_3 «Huyndai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.
Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2017р., яка набрала законної сили 18.12.2017р., ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу (а.с. № 18-19).
Цивільно правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УПСК» згідно з полісом № AК/1491529 (а.с. № 86).
Автомобіль «Huyndai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 03.03.2012р. (а.с. № 26).
06.11.2017р. між ОСОБА_3 і позивачем ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким до ОСОБА_1 перейшло право вимагати від ПрАТ «УПСК» виконання зобов`язань за полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AК/1491529 по виплаті страхового відшкодування за спричинений ОСОБА_3 збиток внаслідок ДТП, а також право вимоги до винної особи у ДТП ( ОСОБА_2 ) щодо відшкодування матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_3 (а.с. № 21).
Сторонами надано два звіти з визначення розміру майнової шкоди, заподіяної транспортному засобу «Huyndai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , які були замовлені потерпілою від ДТП особою – ОСОБА_3 і відповідачем ПрАТ «УПСК».
Відмовляючи в задоволені позову про стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» майнової шкоди та страхового відшкодування, районний суд послався на те, що позивачем не доведено належними, допустимими і достовірними доказами (ст.ст.77-79 ЦПК України), що акт огляду автомобіля складений неповноваженою особою (не оцінювачем), і результати огляду пошкодженого автомобіля є недостовірними і такими, що вплинули на правильність складання оцінювачем ОСОБА_6 . Звіту № 1357, на підставі якого ПрАТ «УПСК» визначило розмір страхового відшкодування.
Колегія судів вважає вказаний висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, зробленим на підставі наявних в матеріалах справи доказах.
Так, оцінюючи надані сторонами звіти - судового експерта Дроздова Ю.В. № 2512/17/17 від 11.12.2017р., яким визначена вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) в сумі 62 691,11 грн. і оцінювача ОСОБА_6 ТОВ «ЕАК «Фаворит» № 1357 від 23.11.2017р., яким визначена вартість матеріального збитку в сумі 52 815,91 грн.(з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 0,32), судом враховано, що 13.11.2017р. ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «УПСК» з повідомленням про ДТП (а.с. № 87 – 88). На замовлення ПрАТ «УПСК» оцінювачем ОСОБА_6 ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_4 , в сумі 52 815,91 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 0,32), про що складено звіт від 23.11.2017р. № 1357 (а.с. № 90 – 110).
При цьому 23.11.2017р. оцінювачем ОСОБА_6 здійснено огляд автомобіля «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_4 , за наслідками якого складено Акт огляду транспортного засобу № 1357 (а.с. № 97).
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що звіт ТОВ «ЕАК «Фаворит» № 1357 від 04.12.2017р. складений з порушенням п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції та Фонду держмайна від 24.11.2003р. № 142/5/2092 (далі – Методика), оскільки оцінювач ОСОБА_6 не був присутній під час огляду пошкодженого автомобіля «Hundai Elantra» не відповідають дійсності.
Також, судом першої інстанції спростовані доводи позивач, які він зазначає і в апеляційній скарзі, про те, що акт огляду № 1357 не містить прізвища особи, яка його складала, оскільки підпис не ідентифікує підписанта, що викликає сумнів у приналежності підпису ОСОБА_6 , оскільки працівником ТОВ «ЕАК «Фаворит» здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується актом огляду від 23.11.2017р., підписаним спеціалістом ТОВ «ЕАК «Фаворит», на якому є підпис цього спеціаліста і відбиток печатки ТОВ «ЕАК «Фаворит» (а.с. № 89).
Згідно з п. 5.2 Методики, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.
У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.
Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо).
Згідно з п. 5.7. Методики після закінчення дослідження КТЗ оцінювач (експерт) у разі потреби ознайомлює заінтересованих осіб, залучених до технічного огляду КТЗ, з його результатами.
Законодавством не передбачено обов`язку оцінювача та/або замовника оцінювача здійснювати виклик заінтересованих осіб для проведення оцінки завданого матеріального збитку.
Отже, складання протоколу без присутності власника не є підставою вважати, що протокол огляду транспортного засобу складений з порушенням вимог Методики, адже протокол складається експертом, який має відповідну кваліфікацію.
Також безпідставними є доводи апелянта, що акт огляду є неналежним доказом, оскільки складений з порушенням п. 5.2. Методики, при цьому позивач не зазначає в чому саме полягають невідповідності між зафіксованими актом ушкоджень, та дійсними ушкодженням автомобіля, які вплинули на результати оцінки, здійсненої оцінювачем ТОВ «ЕАК «Фаворит» ОСОБА_6 , про що також зазначив суд у своєму рішенні.
Вирішуючи спір відносно розміру страхової суми, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача районний суд врахував вимоги ст.. 1194 ЦК України, відповідно до якої, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а також висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в своїй постанові від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи, на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, чого позивачем заявлено не було.
Таким чином, помилковими є доводи апелянта про те, що ПрАТ «УПСК» має відшкодувати йому решту суми, яка складає різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.
Посилання в позові, та в апеляційній скарзі на те, що оцінювачем ОСОБА_6 порушено п.п. 8.5.10., 8.5.11., колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 8.5.10. Методики... дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників. За приписами п. 8.5.11. Методики до оригінальних складових частин належать: складові, які поставляє виробник КТЗ до своєї сервісної мережі пунктів технічного обслуговування та гарантійного ремонту або уповноважених ним суб`єктів підприємницької діяльності; складові, які поставляє виробник складових частин виробнику КТЗ, який їх продає, зокрема своїм дистриб`юторам; складові, які не поставляють відповідному виробнику КТЗ, проте виготовляють згідно з технічними умовами і виробничими стандартами виробника КТЗ.
Пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні.
Згідно із п. 4.6. Методики найменування складових частин КТЗ, що наводяться в звіті (акті) про оцінку або у висновку експерта (експертного дослідження), повинні відповідати термінології, яка застосовується в нормативно-технічній документації.
Усі дані, наведені у звіті (акті) про оцінку або у висновку експерта (експертного дослідження), зазначаються з посиланням на джерело їх отримання. Джерела інформації повинні бути актуальними, тобто відповідати даті оцінки. 
Будь-яких інших належних та допустимих доказів невідповідності вказаного висновку вимогам закону апелянт суду не надав.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми ст.ст. 1172, 1188, 1166, 1192, 1194 ЦК України, Закон України «Про страхування», Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Методику товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою спільним Наказом МУЮ та ФДМУ від 24.11.2003р. № 142/5/2092, правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц, правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2018р. у справі 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211св18, та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. 
Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 франшизи, та відмови у стягнені з нього матеріальної шкоди позивачем не оскаржується, а тому судовою колегією не переглядається.
Інші доводи викладені в апеляційній скарзі висновків районного суду не спростовують, а фактично повторюють доводи викладені позивачкою в позовній заяві, в обґрунтування своїх вимог.
Під час розгляду справи судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права допущено не було, а тому підстав для скасування судового рішення немає.
Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24 липня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                         О.П. Варенко 

                                                                        О.В. Лаченкова