ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 650/1129/19 Головуючий в І інстанції Сікора О.О.
Номер провадження 22-ц/819/632/2020 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2020 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого	Полікарпової О.М.	
суддів	Воронцової Л.П.	
  	Ігнатенко П.Я.	
секретар	Дундич А.О.  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області у складі судді Сікори О.О. від 29 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання обов`язку щодо сплати аліментів виконаним та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, 
в с т а н о в и в:
       У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив визнати дострокове виконання ним 30 квітня 2014 року своїх зобов`язань перед ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 до його повноліття шляхом виконання усного правочину між ним та відповідачкою, звільнивши його від подвійної сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина та зобов`язати відповідачку виконати взяті на себе з 30 квітня 2014 року особисті зобов`язання, визнавши факт дострокового виконання ним своїх аліментних зобов`язань перед сином до його повноліття.
В обґрунтування позову зазначив, що між ним та ОСОБА_1 була досягнута домовленість щодо дострокового проведення ним повного розрахунку по аліментам на користь їх спільної дитини ОСОБА_3 , що вбачається з акту приймання - передачі товару від 30 квітня 2014 року, відповідно до якого він передав, а відповідач отримала значну кількість товарно-матеріальних цінностей. У зв`язку з цим дії відповідача щодо стягнення аліментів на утримання дитини вважає незаконними.
10 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь на утримання сина аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 01 травня 2019 року і до повноліття дитини.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ОСОБА_2 , будучи батьком неповнолітньої дитини, зобов`язаний її утримувати до повноліття. Оскільки у власності батька дитини є нерухоме майно, він має змогу сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Будь-яких домовленостей між ними щодо порядку та розміру аліментів досягнуто не було, а відповідне питання у наказному порядку не вирішене.
Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання обов`язку щодо сплати аліментів виконаним та зобов`язання припинити дії відмовлено.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2019 року до повноліття дитини.
Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині задоволення зустрічного позову, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та, посилаючись на його необґрунтованість, як такого, що не відповідає вимогам закону, просила його скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що, визначаючи розмір аліментів як 1/6 частку від заробітку ОСОБА_2 , суд не з`ясував і не обґрунтував фінансову неможливість відповідача виплачувати аліменти в розмірі ј частки його доходу і останній таких доказів суду не надав. Вказує, що, як підприємець, ОСОБА_2 має дохід, який дає йому можливість мати на утриманні будинок та автомобіль. Крім того, він отримує пенсію по інвалідності, а його дружина отримує щомісячну державну допомогу на дитину при її народженні. 
Апелянт звертає увагу суду на те, що їх син ОСОБА_3 не має у власності майна, не отримує будь-яких доходів, навчається в школі, у зв`язку з чим потребує більших витрат на своє утримання. Також у нього вроджена вада зору, що потребує періодичного відвідування лікарів, перебування з періодичністю у півроку в обласному стаціонарі офтальмологічного відділення та постійного носіння окулярів для корекції зору.
Вважає, що сама по собі наявність ще однієї дитини та непрацюючої дружини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, призначених до стягнення, без надання доказів щодо матеріального стану платника аліментів та його фінансових труднощів у зв`язку з цим.
Щодо моменту початку нарахування аліментів апелянт зазначає, що з травня 2019 року ОСОБА_2 був обізнаний з її вимогами про сплату аліментів. Ще у квітні 2019 року нею було подано позовну заяву до Великоолександрівського районного суду про стягнення з нього аліментів, про що відповідачу було відомо. Також він не заперечував у судовому засіданні того, що отримував від неї листи-вимоги про сплату аліментів, проте не сплачував їх, а звернувся до неї з позовом.
Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили. 
В судове засідання сторони не з`явилися, надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі. Апелянт вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. ОСОБА_2 просив рішення Великоолександрівського районного суду залишити без змін.
Враховуючи, що рішення оскаржується лише в частині зустрічного позову, тому апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги - у частині визначеного розміру аліментів на утримання дитини, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3  в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2019 року до його повноліття, суд виходив із недоведеності факту отримання ОСОБА_2 конкретного, регулярного доходу та вважав, що обов`язок по утриманню дитини законодавчо покладається на обох батьків, а виплата аліментів в належному розмірі, забезпечуватиметься встановленим мінімальним гарантованим розміром аліментів на одну дитину. Визначаючи час, з якого слід стягувати аліменти на дитину, суд виходив з того, що зустрічна позовна заява подана до суду 10 грудня 2019 року, а відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам процесуального права.
Згідно із статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
       Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. 
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що з 2006 року по 2014 рік сторони перебували у шлюбі, під час якого у них народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Великоолександрівського районного управління юстиції у Херсонській області 04 травня 2007 року.
Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.113).
З 11 вересня 2018 року ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.162), а відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Великоолександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідача в цьому шлюбі народилася дитина ОСОБА_6 , який проживає разом з ОСОБА_2 та, відповідно, перебуває на його утриманні (а.с.163). Також разом з ОСОБА_2 проживає його дружина - ОСОБА_7 , яка здійснює догляд за дитиною до трьох років (а.с.164). 
Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 18 квітня 2002 року та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_2 має статус фізичної особи-підприємця та з 01 січня 2012 року є платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом від 25 травня 2012 року (а.с.165-167).
Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 відповідач є пенсіонером по інвалідності ІІІ групи загального захворювання (а.с.168). Відомості про отримання відповідачем доходів у матеріалах справи відсутні.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
       Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За таких обставин суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, в результаті чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2019 року до повноліття дитини. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність на утриманні ще однієї дитини та дружини є обставиною, яка, у порядку ст.182 СК України, враховується судом під час визначення розміру аліментів, незважаючи на те, що аліменти на утримання другої дитини, яка проживає разом з ним, за виконавчими документами з нього не стягуються.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачне надав доказів того, що отримувані ним доходи не дають можливості забезпечувати виплату аліментів у розмірі, вказаному у позовній заяві судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки предметом позову є стягнення аліментів, а не зменшення їх розміру. Враховуючи той факт, що у ОСОБА_2 на утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, суд першої інстанції визначив розмір стягнення аліментів 1/6 від усіх доходів, відповідно до вимог закону.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 має вроджену ваду зору, потребує періодичного відвідання лікарів, перебування з періодичністю у півроку в обласному стаціонарі офтальмологічного відділення та постійного носіння окулярів для корекції зору, слід зазначити наступне.
Згідно з ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, в разі спору, визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Отже позивачка, у разі здійснення нею додаткових витрат на утримання дитини, не позбавлена можливості подати позовну заяву до суду про їх відшкодування батьком дитини.
Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги стосовно того моменту, з якого починається стягнення аліментів з ОСОБА_2 , оскільки позов поданий ОСОБА_8 був залишений без розгляду саме за її заявою, судові накази відносно відповідача не виносились, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів з моменту подачі до суду зустрічної позовної заяви. 
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду, без посилання на їх неправильність або невідповідність нормам права. Докази та обставини, на які посилається позивачка в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та оцінці судом були дотримані норми процесуального права.
Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.
       Керуючись статтями  374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
        п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова
Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 12 травня травня 2020 року.

Суддя О.М. Полікарпова