Постанова
Іменем України                                  
 
18 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 761/10955/18
 
провадження № 61-15709 св 19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В.,                     Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
заявник - Головне управління державної податкової служби у Сумській області;  
заінтересовані особи: акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_1 ;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Головного управління державної податкової служби у Сумській області на постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року у складі колегії суддів: Кулікової С. В., Олійника В. І., Ігнатченко Н. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.                 Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2019 року Головне управління державної фіскальної служби у Сумській області (далі - ГУ ДФС у Сумській області), правонаступником якого є Головне управління державної податкової служби у Сумській області                        (далі - ГУ ДПС у Сумській області) звернулось до суду із заявою, заінтересовані особи: акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), ОСОБА_1 , про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю. 
 
Заява мотивована тим, що ГУ ДФС у Сумській області від державного реєстратора було отримано відомості з Єдиного державного реєстру про припинення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП                     ОСОБА_1 ). 
Згідно податкової звітності ФОП ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з припиненням підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , управлінням податків і зборів фізичних осіб ГУ ДФС у Сумській області призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки тривалістю 5 робочих днів з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 11 серпня 2017 року по 18 грудня 2017 року. Посадовими особами ГУ ДФС у Сумській області з метою вручення наказу                     від 17 січня 2019 року № 112 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» було здійснено вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 та встановлено факт його відсутності за фактичною адресою платника податків, про що складено акт від 25 січня 2019 № 97 та акт                                            від 25 січня 2019 № 98 про неможливость вручення наказу на проведення перевірки та пред`явлення направлення на перевірку. 
Зазначена інформація була передана службовим листом від 28 січня                                    2019 року № 172/18-28-13-03 до Оперативного управління ГУ ДФС у Сумській області для встановлення фактичного місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 , проте, відповідь не надійшла. 
Заяву про зміну місця проживання ФОП ОСОБА_1 до контролюючих органів не надавав.
Згідно інформаційних даних АІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 для проведення розрахунків 17 серпня 2017 року у АТ «Альфа-Банк» відкрито рахунок № НОМЕР_1 , дата закриття рахунку - 11 січня 2018 року.
Посилаючись на наявну у ГУ ДФС у Сумській області інформацію щодо порушення податкового законодавства ФОП ОСОБА_1 та неможливістю розпочати документальну позапланову перевірку у зв`язку з відсутністю ФОП ОСОБА_1 за податковою адресою та відсутністю відповідних первинних документів, заявник просив суд зобов`язати                               АТ «Альфа-Банк» розкрити та надати інформацію, що містить банківську таємницю, відносно ФОП ОСОБА_1 шляхом надання роздруківки про рух грошових коштів (список операцій) за період з 17 серпня 2017 року по                             11 січня 2018 року по рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк», валюта рахунку - українська гривня, дата відкриття - 17 серпня 2017 року, дата закриття - 11 січня 2018 року.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2019 року у складі судді Фролової І. В. заяву ГУ ДФС у Сумській області задоволено.
Розкрито ГУ ДФС у Сумській області банківську таємницю щодо                                         ФОП ОСОБА_1 , яка перебуває у володінні АТ «Альфа-Банк», а саме щодо руху грошових коштів на рахунку № НОМЕР_1 (валюта рахунку - українська гривня), за період з 17 серпня 2017 року по 11 січня 2018 року.
 
Задовольняючи заяву ГУ ДФС у Сумській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, суд першої інстанції виходив з того, що заявником надано докази на підтвердження своїх вимог та доведено необхідність розкриття інформації, яка містить банківську таємницю щодо ОСОБА_1 .
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задоволено.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня                                  2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ГУ ДФС у Сумській області відмовлено.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття всіх заходів для встановлення фактичного місцезнаходження (місцеперебування)                                  ФОП ОСОБА_1 та не вжито всіх передбачених Податковим кодексом України заходів для вручення документів, необхідних для проведення перевірки, зокрема, направлення поштовим зв`язком копії наказу від 17 січня 2019 № 112 та направлення на перевірку від 17 січня 2019 року № 201 за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У серпні 2019 року ГУ ДФС у Сумській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило оскаржуване судове рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                               від 30 вересня 2019 року залучено правонаступника ГУ ДФС у Сумській області - ГУ ДПС у Сумській області, касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 761/10955/19 із Шевченківського районного суду м. Києва. 
 
У жовтні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно скасував законне та обгрунтовано рішення суду першої інстанції, оскільки, звертаючись до суду із заявою, заявник зазначив особу, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, найменування та місцезнаходження банку, що обслуговує особу, щодо якої необхідно розкрити банківську таємницю, обґрунтував необхідність та обставини, за яких вимагається розкриття інформації, зазначив положення законів, які надають повноваження звернення до суду з такою заявою, зазначив обсяги розкриття інформації, а також мету її використання. Тому суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви. 
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
 
У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 зазначив, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що доводи скарги є безпідставними, а оскаржуване судове рішення є мотивованим, законним й ґрунтується на належних та допустимих доказах, судом апеляційної інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права щодо спірних правовідносин. Зазначав, що                              ОСОБА_1 проживає за адресою реєстрації, зазначеній у податковій звітності, отримує судову кореспонденцію за цією адресою, а факт його відсутності за місцем проживання протягом певного часу достовірно не свідчить про не проживання за вказаною адресою.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Судами встановлено, щонаказом ГУ ДФС у Сумській області від 17 січня               2019 року № 112 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 визначено провести документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , який отримував доходи від провадження підприємницької діяльності, з 25 січня 2019 року тривалістю 5 робочих днів з метою дотримання податкового, валютного та іншого законодавства; правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 11 серпня 2017 року по 18 грудня 2017 року (а. с. 9).
 
Згідно акту про не встановлення місцезнаходження від 25 січня                                    2019 року № 97/18-28-13-03/3449108193, складеного головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Сумській області Болтай В. Д., за результатами виходу було встановлено факт відсутності ОСОБА_1 за податковою адресою платника податків (а. с. 7).
 
Згідно акту від 25 січня 2019 року № 97/18-28-13-03/3449108193 про неможливість вручення наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 17 січня 2019 року № 112                                                ФОП ОСОБА_1 та неможливості пред`явлення направлення на перевірку від 17 січня 2019 року № 201, складеного головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Сумській області Болтай В. Д., у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за місцезнаходженням (місцем проживання) наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 17 січня 2019 року № 112 ФОП ОСОБА_1 та направлення на перевірку від 17 січня 2019 року № 201 вручити не вдалося.
 
Зазначена інформація була викладена у службовій записці від 28 січня                                    2019 року № 172/18-28-13-03, направленій Управлінням податків і зборів з фізичних осіб до Оперативного управління ГУ ДФС у Сумській області, в якій, зокрема, управління просило вжити заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження (місцеперебування) ФОП ОСОБА_1 з метою проведення документальної позапланової перевірки у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності (а. с. 6). Доказів виконання вказаних заходів матеріали справи не містять.
 
Згідно інформаційних даних АІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 для проведення розрахунків 17 серпня 2017 року у АТ «Альфа-Банк» відкрито рахунок № НОМЕР_1 , дата закриття рахунку - 11 січня 2018 року                        (а. с. 11-12).
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ГУ ДПС у Сумській області задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Згідно з частиною першою статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.
 
Відповідно до статті 348 ЦПК України у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) заявника та особи, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, їх місце проживання або місцезнаходження, а також ім`я представника заявника, коли заява подається представником; 3) найменування та місцезнаходження банку, що обслуговує особу, щодо якої необхідно розкрити банківську таємницю; 4) обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; 5) обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання.
 
Порядок розкриття банківської таємниці встановлений Законом України «Про банки та банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року.
 
Так, статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначений порядок розкриття банківської таємниці, відповідно до частини першої якої інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду (пункт 2 частини першої статті 62 Закону).
 
З аналізу зазначеної правової норми виходить, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську таємницю, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.
 
Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність провести перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.
 
При цьому своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків та зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок, підстави та порядок яких визначені законом.
 
Саме по собі неподання в установлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податкового кодексу України (далі - ПК України) податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок згідно з процедурою, визначеною главою 8 ПК України. В цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.
 
Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України). 
 
У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.
 
Відповідно до пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4. цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
 
Відповідно до абзацу 6 пункту 42.4. статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
 
Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
 
Задовольняючи заяву ГУ ДФС у Сумській області, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог заяви, наявності правових підстав щодо необхідності розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, відносно ОСОБА_1 .
 
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що підставою для задоволення заяви про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, мають бути обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами, зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.
 
Враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що заявник не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття всіх заходів для встановлення фактичного місцезнаходження (місцеперебування) ОСОБА_1 , а також вжиття всіх передбачених ПК України заходів для вручення документів, необхідних для проведення перевірки, зокрема, надіслання поштовим зв`язком копії наказу від 17 січня 2019 № 112 та направлення на перевірку від 17 січня 2019 року № 201 за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
 
Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, який правильно застосував до правовідносин норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку, що заявник, як контролюючий орган, не довів існування обставин, за яких перевірка є неможливою або є інша об`єктивна потреба у розкритті інформації, яка містить банківську таємницю, відносно ОСОБА_1 .
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
 
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Головного управління державної податкової служби у Сумській області залишити без задоволення.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               О. М. Осіян
                                                                                                            
                                                                                                    О. В. Білоконь 
 
                                                                                                            Н. Ю. Сакара