Справа № 157/308/19 	Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О. В. 	
Провадження № 22-ц/802/513/20  Категорія: 60    	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
13 травня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бовчалюк З.А.,
суддів - Здрилюк О., Карпук А.К., 
з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,
позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення коштів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 лютого 2020 року, 

                                    В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення коштів .
В обґрунтування вимог зазначає, що 14 травня 1983 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 .. Від шлюбу народилося троє дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Для вирощування сільськогосподарської продукції та ведення особистого селянського господарства на земельних ділянках, які знаходяться у її та чоловіка особистій власності, ними було придбано трактор марки «Т-40М», 1987 року випуску. 10 лютого 2009 року, за спільною згодою з чоловіком право власності на трактор було зареєстровано на їхнього сина ОСОБА_8 ..
В 2008 році на правах спільної сумісної власності подружжя нею та чоловіком було придбано у ОСОБА_11 привезену з Республіки Польща, бувшу у використанні, сільськогосподарську техніку, а саме: плуг 2-х корпусний, картоплесаджалку, картоплекопача. Крім того, в 2009 році нею з чоловіком був придбаний у ОСОБА_12 бувший у використанні одноосний причіп без відповідної реєстрації по ціні 600 доларів США, що еквівалентно 16341 грн. (за курсом НБУ станом на 19.02.2019 1 долар США=27,19 грн., 27,19х600=16314 грн.). Зазначена сільськогосподарська техніка постійно зберігалася у її в господарстві по АДРЕСА_1 . 4 травня 2012 року її син ОСОБА_8 зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_3 та після реєстрації шлюбу переїхав на постійне проживання до будинку, де проживають відповідачі, після чого почав з її дозволу використовувати вказану сільськогосподарську техніку для обробітку землі відповідачів, зокрема невістці та сватам. Враховуючи те, що обробіток землі з використанням цієї сільськогосподарської техніки син закінчував дуже пізно, вона дала дозвіл на зберігання її в господарстві відповідачів. В березні 2016 року нею та чоловіком було придбано у ОСОБА_13 бувший у використанні кормозапарник, який деякий час протягом 2017 року не використовувався за призначенням, а тому на прохання сина ОСОБА_14 вона дала дозвіл перевезти його до господарства відповідачів та використовувати за призначенням. ІНФОРМАЦІЯ_4 її чоловік ОСОБА_7 помер у віці 56 років. Вона прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому все майно, яке було набуто під час шлюбу на правах спільної сумісної власності подружжя на даний час належить їй на праві особистої власності, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НОМЕР_1 , виданим державним нотаріусом Кузьміною І.М. ЇЇ син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 помер. Як спадкоємець першої черги за законом вона протягом шести місяців подала заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Спадщину після смерті ОСОБА_14 прийняла також відповідачка ОСОБА_3 та онучка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . До складу спадкового майна увійшло таке майно: трактор марки «Т-40М», 1987 року випуску, і земельна ділянка, що розташована по АДРЕСА_1 . Щодо зазначеного майна укладено мирову угоду, яка затверджена рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області, на таких умовах: трактор переходить у її власність при сплаті нею 2/3 його вартості відповідачці ОСОБА_3 , а земельна ділянка залишається у спільній частковій власності; придбане та належне їй майно: плуг 2-х корпусний, картоплесаджалка, картоплекопач (вертушка), причіп одноосний та кормозапарник вона передала своєму синові ОСОБА_8 у тимчасове користування та зберігання в господарстві відповідачів. Після раптової смерті сина вона намагалася повернути це майно, однак відповідачі в добровільному порядку повернути майно відмовляються.
Просить зобов`язати відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 повернути їй бувші у використанні: плуг 2-х корпусний вартістю 5000 гривень, картоплесаджалку вартістю 2130 гривень, картоплекопача (вертушку) вартістю 1700 гривень, причіп одноосний вартістю 16314 гривні та кормозапарник вартістю 1700 гривень, що належать їй на праві особистої власності. 
Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 лютого 2020 року в задоволені позову в даній справі відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким її позов в даній справі задовольнити.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши учасників справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.
Частина 1 та 2 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є матір`ю ОСОБА_8 , а відповідачка ОСОБА_3 - його дружиною.
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Раково-Ліської сільської ради 24 листопада 2017 року (а.с. 35).
Після смерті ОСОБА_8 між матір`ю померлого та дружиною померлого виник спір щодо майна, яке належало померлому на праві власності.
Ухвалою Камінь-Каширського районного суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна, визнано мирову угоду, укладену між сторонами, за якою: визнано за позивачем ОСОБА_1 право власності на трактор марки «Т-40М», 1987 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , заводський номер НОМЕР_4 , вартістю 79140 гривень, який належав ОСОБА_8 ; ОСОБА_1 добровільно зобов`язалася у 15-ти денний термін з дня укладення цієї угоди та затвердження її судом сплатити на депозитний рахунок неповнолітньої онуки ОСОБА_15 2/3 частки вартості вказаного трактора, що складає 52760 гривень; відповідачка ОСОБА_3 зобов`язалася передати позивачці ОСОБА_1 технічний паспорт на трактор марки «Т-40М», 1987 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , заводський номер НОМЕР_4 ; позивачка ОСОБА_1 добровільно 28 вересня 2018 року сплатила на рахунок КБ «Приватбанк» 1/3 частку боргових зобов`язань спадкодавця ОСОБА_8 у розмірі 4595 гривень для погашення кредиту спадкодавця, надавши копію платіжного документа відповідачці ОСОБА_3 ; визнано за ОСОБА_1 та за неповнолітньою ОСОБА_15 право власності відповідно на 1/3 частину та 2/3 частини земельної ділянки розміром 0,15 га, що розташована по АДРЕСА_2 з кадастровим номером 0721486601:01:001:1457, вартістю 73666 гривень 52 копійки, яка належала ОСОБА_8 ..
Вважаючи своїм особистим майном плуг 2-х корпусний, картоплесаджалку, картоплекопача (вертушку), причіп одноосний та кормозапарник ОСОБА_1 просила витребувати його у відповідачів. 
Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
За змістом наведених норм права доведенню підлягає належність позивачу на праві власності майна , що витребовується.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування ( ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Звертаючи до суду з даними вимогами, позивач не надала жодних правовстановлюючих документів на спірне майно, а доводила обґрунтованість своїх вимог показами свідків. 
Так свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 стверджували, що спірне майно було придбано за гроші позивача до одруження її сина з відповідачкою.
В свою чергу допитані за клопотанням відповідача свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,вказували про те, що майно яке є предметом позову, придбане покійним ОСОБА_8 за зароблені на сезонних роботах кошти для потреб його з відповідачем сім`ї. 
З врахуванням протилежних за змістом показів свідків, судом першої інстанції обґрунтовано констатовано про те, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами належності їй на праві власності плугу 2-х корпусного, картоплесаджалки, картоплекопача (вертушку), причіпа одноосного та кормозапарника.
Також про суперечливість тверджень позивача та допитаних за її клопотанням свідків свідчить зміст позовних вимог ОСОБА_9 (сина позивачки) який у серпні 2018 року звертався в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , в якому просив визнати за ним право власності на спірну картоплесаджалку, плуг двохкорпусний та картоплекопач, і витребувати це майно з чужого незаконного володіння, а також стягнути з останніх на його користь 8453 грн. 55 коп. в рахунок відчуженої відповідачами косарки.
Позивачкою не надано жодного достовірного, належного та допустимого доказу, зокрема касових чеків, накладних, інших розрахункових документів на підтвердження придбання нею спірного майна. Не наданою нею також жодної технічної документації, інструкцій по експлуатації спірних речей.
З пояснень в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 вбачається, що на прохання позивачки ОСОБА_10 він виготовив саморобним способом кормозапарник, остання сплатила йому кошти в розмірі чи то 1650 грн., чи то 1850 грн., а згодом він бачив як цей кормозапарник син позивачки ОСОБА_18 перевозив на підводі. Останній пояснив, що позичив кормозапарник у матері, однак він ( ОСОБА_13 ) на подвір`ї відповідачів цей кормозапарник ніколи не бачив.
Позивачкою не доведено тієї обставини, що кормозапарник, який вона просить витребувати, перебуває у володінні відповідачів.
Не надано суду жодного доказів про передачу останньою синоу ОСОБА_19 та на яких саме умовах коштів в розмірі 7000 грн. на придбання механічної косарки.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Позивачем не надано доказів того, що спірне рухоме майно належить їй на праві власності та те, що дане майно без достатніх правових підстав перебуває у відповідачів, при тому, що тягар доказування цієї обставини відповідно до положень ст. 81 ЦПК України лежить саме на ОСОБА_1 .. 
При заперечені відповідачів належності на праві власності ОСОБА_1 плугу 2-х корпусного, картоплесаджалки, картоплекопача (вертушки), причіпу одноосного та кормозапарника позивач за відсутності правовстановлюючих документів на дане майно, вимог про визнання права власності на нього не заявляла.
ОСОБА_1 не довела ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та не надала належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що належне їй на праві власності рухоме майно (обладнання) та кошти в розмірі 7000 гривень знаходиться у відповідачів по справі , у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов  до правильного висновку про відмову в задоволені позову.
На підставі наведеного, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене місцевим судом рішення про відмову в задоволені позову ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.
Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Судом першої інстанції при ухвалені рішення стягнуто з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 витрати понесені останньою  на правничу допомогу в розмірі 3500 грн, з врахуванням  частини 4 статті 141 ЦПК України. 
Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи, яким суд дав відповідну правову оцінку.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій по суті вирішення спору. Судом правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

                                                     У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 13 лютого 2020 року в даній справі  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий

Судді