Ухвала
29 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 490/2575/18
провадження № 61-6715ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2019 року у складі судді Черенкової Н. П. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у складі колегії суддів: Базовкіної Т. М. Кушнірової Т. Б., Яворської Ж. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Наталії Степанівни, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заявлених вимог 
 
У квітні 2018 року ОСОБА_2 (правонаступником якого є ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк»), приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н. С., третя особа приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А. Д. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
 
Позов мотивував тим, що 24 червня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та позивачем укладений кредитний договір № 1651/2016 з метою придбання автомобілю марки HYUNDAI, модель TUCSON, 2016 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
 
На забезпечення виконання позивачем зобов`язань за зазначеним кредитним договором, транспортний засіб марки HYUNDAI, модель TUCSON, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 передано у заставу ПАТ «Кредобанк».
 
22 січня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н. С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб марки HYUNDAI, модель TUCSON, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у рахунок погашення заборгованості 
ОСОБА_2 за кредитним договором від 24 червня 2016 року № 1651/2016, яка станом на 15 січня 2018 року складає 283 879,62 грн.
 
На підставі виконавчого напису нотаріуса 14 березня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А. Д. відкрито виконавче провадження.
 
Посилаючись на те, що відповідачем не були дотримані вимоги закону щодо направлення письмового повідомлення (вимоги про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання), а при вчиненні оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом порушено вимоги статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки сума заборгованості не була безспірною, окрім того, приватний нотаріус проігнорував факт відсутності доказів щодо належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що є обов`язковим, позивач просив задовольнити його позовні вимоги.
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень 
 
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2019 року позов задоволено частково.
 
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 січня 2018 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 
Черник Н. С., зареєстрований в реєстрі за №77 про звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки HYUNDAI, модель TUCSON, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 
23 червня 2016 року.
 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 березня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Кредобанк» задоволено частково.
 
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2019 року в мотивувальній частині щодо задоволених позовних вимог, заявлених до АТ «Кредобанк», змінено з урахуванням підстав та обставин, викладених у постанові.
 
В решті рішення суду залишено без змін.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Кредобанк» у якій заявник просив скасувати рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 березня 2020 року, і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
За змістом пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на транспортний засіб марки HYUNDAI, модель TUCSON, 
2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 24 червня 2016 року 
№ 1651/2016, яка станом на 15 січня 2018 року складає 283 879,62 грн таким, що не підлягає виконанню.
 
Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.
 
Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, частини четвертої статті 274 ЦПК.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 
12 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Наталії Степанівни, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:        	Г. І. Усик     І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак