Постанова 
Іменем України 
 
27 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 654/197/17-ц
провадження № 61-41223св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Кузнєцова В. О., 
суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю., 
 
учасники справи:
позивач - заступник керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт»,
третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Живцова Надія Миколаївна, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2018 року в складі колегії суддів: Скляровської І. В., Пузанової Л. В., Чорної Т. Г.,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У лютому 2017 року заступник керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт» (далі - ТОВ «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт»), у якому просив визнати недійсними:
-         договір купівлі-продажу нерухомого майна Ѕ частини майнового комплексу - рятувальної станції « ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований по АДРЕСА_1 , укладений 06 жовтня 2016 року між ТОВ  «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н. М., зареєстрований в реєстрі за                     № 3513;
-         договір купівлі-продажу нерухомого майна Ѕ частини майнового комплексу - рятувальної станції « ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований по АДРЕСА_1 , укладений 06 жовтня 2016 року між ТОВ  «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт» та                                              ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н. М., зареєстрований в реєстрі за № 3515.
Позов мотивований тим, що майновий комплекс рятувальної станції «ІНФОРМАЦІЯ_1», який є об`єктом оспорюваних договорів купівлі-продажу, та знаходиться на земельній ділянці, яка відноситься до комунальної власності Новофедорівської сільської ради Голопристанського району, набутий відповідачами з порушенням вимог законодавства, оскільки на момент укладення договорів купівлі-продажу від 06 жовтня 2016 року ТОВ  «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт» не було власником вказаного нерухомого майна. 
Прокурор вказував, що набуття права власності у спосіб, який не відповідає нормам матеріального права, створює для Новофедорівської сільської ради загрозу вибуття земельної ділянки шляхом безоплатної приватизації або викупу, а також загрозу заподіяння шкоди державним інтересам у сфері раціонального використання та охорони земель, що перебувають у власності територіальної громади.
Посилаючись на те, що визнання недійсними спірних договорів купівлі-продажу усуне порушення інтересів держави, а саме територіальної громади Новофедорівської сільської ради щодо вільного розпорядження належної їй земельної ділянки та вирішення в подальшому питання щодо знесення самочинного будівництва, заступник керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області просив задовольнити позовні вимоги. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від                     31 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Суд першої інстанції виходив з того, що Новофедорівська сільська рада не була власником вказаного майнового комплексу та стороною оспорюваних договорів, а тому обраний спосіб захисту порушеного права, наслідком якого є реституція (повернення другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину) не відновлює права позивача на земельну ділянку, власником якої вона є.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2018 року апеляційні скарги заступника прокурора Херсонської області та заступника керівника Новокаховської місцевої прокуратури задоволено, рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 31 січня                      2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: Ѕ частини майнового комплексу - рятувальної станції « ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований по АДРЕСА_1 , укладений 06 жовтня 2016 року між ТОВ  «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н. М., зареєстрований в реєстрі за № 3513. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: Ѕ частини майнового комплексу - рятувальної станції « ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований по АДРЕСА_1 , укладений 06 жовтня 2016 року між ТОВ  «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н. М., зареєстрований в реєстрі за № 3515. Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 12 березня 2018 року скасовано та постановлено нову, якою відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ТОВ «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт» -                  Крупіци О. С. про скасування заходів забезпечення позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що на час укладання спірних правочинів ТОВ «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт» не було власником нерухомого майна, а тому не мало право його відчужувати. При цьому суд врахував, що Новофедорівська сільська рада з урахуванням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та вимог ЗК України позбавлена можливості розпоряджатися та користуватися земельною ділянкою комунальної власності, оскільки реєстрація права власності на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці, порушує право сільської ради, як власника землі, щодо належного розпорядження земельною ділянкою.
 
Короткий зміст вимог касаційної скаргита узагальнення її доводів
 
У червні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Херсонської області від               10 липня 2018 року, в якій заявник, посилаючись на недотримання судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не взяв до уваги, що відповідач є добросовісним набувачем спірного майна. Позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, оскільки захист порушеного права особи, яка вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову на підставі статей 387, 388 ЦК України. 
 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу та узагальнення його доводів
 
У жовтні 2018 року заступник прокурора Херсонської області та заступник керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області подали відзиви на касаційну скаргу, в яких просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суд - без змін.
 
Відзив заступника прокурора Херсонської області мотивований тим, що у порушення вимог статті 377 ЦК України, статті 120 ЗК України оспорювані договори купівлі-продажу не містять розміру та кадастрового номеру земельної ділянки. 
 
Відзив Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області мотивований тим, що Новофедорівська сільська рада Голопристанського району Херсонської області не є власником майнового комплексу - рятувальної станції «ІНФОРМАЦІЯ_1», а тому спосіб захисту прав власності з посиланням на статті 387, 388 ЦК України є неправомірним. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу № 654/197/17-ц з суду першої інстанції. 
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У вересні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2019 року справу за позовом заступника керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт», третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Живцова Н. М., про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, призначено до розгляду. 
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам постанова апеляційного суду відповідає.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що 22 червня 2006 року між Новофедорівською сільською радою (Орендодавець) та Херсонською обласною спілкою по попередженню нещасних випадків з людьми на воді (громадська організація) (Орендар) був укладений договір оренди землі, за умовами якого в передано оренду земельну ділянку загальною площею                     0,1101 га, несільськогосподарського призначення - землі громадської забудови, яка знаходиться за адресою: с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, біля бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_2».
 
Вказана земельна ділянка повернута Новофедорівській сільській раді Голопристанського району Херсонської області на підставі примусового виконання рішення Одеського апеляційного господарського суду від                            17 квітня 2012 року, яким зобов`язано орендаря звільнити земельну ділянку та повернути її Новофедорівській сільській раді у стані, який існував до надання в оренду.
 
Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від                          27 травня 2015 року задоволений позов Херсонської обласної громадської спілки по попередженню нещасних випадків з людьми на воді. Визнано за Херсонською обласною громадською спілкою по попередженню нещасних випадків з людьми на воді право власності за набувальною давністю на майновий комплекс: рятувальну станцію « ІНФОРМАЦІЯ_1», який складається з: огорожі залізобетонної № 2-3, майстерні літ. «З», електрощитової з компресорною літ. «Б», «В», водолазної літ. «Г», побутових приміщень                   літ. «Д», «Ж», водомережі № 1, кафе з літнім майданчиком літ. «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 біля бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_2» . Зобов`язано Реєстраційну службу Голопристанського районного управління юстиції в Херсонській області зареєструвати за позивачем право власності на вказаний майновий комплекс.
 
На підставі вказаного судового рішення право власності на вказаний майновий комплекс рятувальна станція «Залізний Порт» було зареєстровано за Херсонською обласною громадською спілкою по попередженню нещасних випадків з людьми на воді.
 
01 липня 2015 року Херсонська обласна громадська спілка по попередженню нещасних випадків з людьми на воді внесла майновий комплекс - рятувальну станція «Залізний Порт» до статутного капіталу ТОВ «ЗПНХ».
 
28 липня 2015 року між ТОВ «ЗПНХ» та ТОВ «Водолазно-рятувальна                     станція - Залізний Порт» укладені договори купівлі-продажу вказаного майнового комплексу, посвідчені приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Єдігаровим Е. М., за № 574 та № 575.
 
Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 06 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року, рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 травня                                       2015 року про задоволення позовних вимог Херсонської обласної громадської спілки по попередженню нещасних випадків з людьми на воді про визнання права власності за набувальною давністю на майновий комплекс - рятувальну станцію «Залізний Порт» скасовано, провадження у справі закрито.
 
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 23 лютого 2016 року задоволений позов прокурора Голопристанського району Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників  ТОВ «ЗПНХ» від 01 липня 2015 року в частині збільшення статутного капіталу ТОВ «ЗПНХ» шляхом внесення Херсонською обласною громадською спілкою по попередженню нещасних випадків з людьми на воді до статутного капіталу ТОВ «ЗПНХ» нерухомого майна, а саме: майнового комплексу - рятувальна станція «ІНФОРМАЦІЯ_1» біля бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Визнано недійсними зміни до пункту 6.2 та пункту 6.3 Статуту ТОВ «ЗПНХ» в частині збільшення статутного капіталу ТОВ «ЗПНХ» шляхом внесення Херсонською обласною громадською спілкою по попередженню нещасних випадків з людьми на воді до статутного капіталу ТОВ «ЗПНХ» нерухомого майна, а саме: майнового комплексу - рятувальна станція «ІНФОРМАЦІЯ_1» біля бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_2». Визнано недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини майнового комплексу - рятувальної станції «ІНФОРМАЦІЯ_1», укладений 28 липня 2015 року між ТОВ «ЗПНХ» та ТОВ «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт», посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Єдігаровим Е. М., зареєстрований 28 липня 2015 року в реєстрі за                 № 574. Визнано недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини майнового комплексу - рятувальної станції «ІНФОРМАЦІЯ_1», укладений 28 липня                  2015 року між ТОВ «ЗПНХ» та ТОВ «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт», посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Єдігаровим Е. М., зареєстрований 28 липня 2015 року в реєстрі за № 575.
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 08 червня 2016 року вищевказане рішення суду скасовано в частині задоволення позовних вимог та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову прокурора Голопристанського району Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду України від 05 жовтня 2016 року постанову Одеського апеляційного господарського суду від 08 червня                       2016 року в частині відмови у задоволенні позову скасовано, а рішення господарського суду Херсонської області від 23 лютого 2016 року у вказаній частині залишено без змін.
06 жовтня 2016 року між ТОВ «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт» та  ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_1 набув право власності Ѕ частини майнового комплексу - рятувальної станції «ІНФОРМАЦІЯ_1».
06 жовтня 2016 року між ТОВ «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт» та  ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_2 набув право власності Ѕ частини майнового комплексу - рятувальної станції «ІНФОРМАЦІЯ_1».
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті                       3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
 
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
 
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття                       328 ЦК України).
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Новофедорівська сільська рада Голопристанського району Херсонської області, в інтересах якої поданий цей позов, є власником земельної ділянки, на якій розміщене нерухоме майно - рятувальна станція «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке є предметом оспорюваних правочинів. 
 
Заступник керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області, діючи в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, звернувся до суду з цим позовом про визнання недійсним договорів купівлі-продажу нерухомого майна - майнового комплексу рятувальної станції «ІНФОРМАЦІЯ_1», в обґрунтування якого посилався на те, що задоволення позовних вимог усуне порушення інтересів держави, а саме територіальної громади Новофедорівської сільської ради щодо вільного розпорядження належною земельною ділянкою та вирішення в подальшому питання щодо знесення самочинного будівництва.
 
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
 
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).
 
Аналіз змісту частини третьої статті 215 ЦК України дає підстави для висновку, що договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним.
 
При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, якими передбачено право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.
 
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 
316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
 
За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.
 
Отже, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
 
Судом апеляційної інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що на час укладення спірних договорів купівлі-продажу ТОВ «Водолазно-рятувальна станція - Залізний Порт» не було власником майна, яке відчужило. Під час вчинення 06 жовтня 2016 року правочинів продавець був обізнаний як про скасування судового рішення від 27 травня 2015 року про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за Херсонською обласною громадською спілкою з людьми на воді, так і про судове рішення від 23 лютого 2016 року, яким визнано недійсними договори купівлі-продажу майнового комплексу - рятувальної станції «ІНФОРМАЦІЯ_1», на підставі яких продавець набув право власності, при цьому в оспорюваних договорах неправдиво стверджував, що відносно майна не ведуться будь-які спори.
 
Таким чином, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що відчуження майнового комплексу - рятувальної станції « ІНФОРМАЦІЯ_1», який знаходиться на земельній ділянці, що перебуває у власності позивача порушує його права, як власника земельної ділянки, та надає йому право на звернення до суду з цим позовом.
 
При цьому колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду враховує, що позивач не вимагає права власності на рятувальну станцію, а лише захищає своє право власності на земельну ділянку, якій розташований майновий комплекс. 
 
Доводи касаційної скарги з посиланням на те, що захист порушеного права особи, яка вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову на підставі статей 387, 388 ЦК України, є безпідставними, оскільки право витребувати майно з чужого незаконного володіння має саме власник нерухомого майна, яким  Новофедорівська сільська рада Голопристанського району Херсонської області не являється. 
 
Необґрунтованими також є доводи касаційної скарги про те, що                    ОСОБА_1 є законним власником частини майнового комплексу та добросовісним набувачем, оскільки частиною другою статті 376 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, а зазначені судові рішення, на підставі яких відбувалось відчуження майнового комплексу, на час розгляду справи апеляційним судом скасовані, а отже, із скасуванням судових рішень втрачаються усі правові наслідки, пов`язанні із незаконним рішенням з часу їх ухвалення.  
 
Інші наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження апеляційного суду із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Частиною першою статті 410 ЦПК України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                           В. О. Кузнєцов
 
Судді :                                                                                                     В. С. Жданова
 
                                                                                                                 В. М. Ігнатенко
 
                                                                                                                 В. А. Стрільчук
 
                                                                                                                 М. Ю. Тітов