ПОСТАНОВА
Іменем України

20 березня 2020 року 
Київ
справа №160/1484/19
адміністративне провадження №К/9901/26442/19

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: 
суддя-доповідач - Гусак     М. Б., судді - Бившевої Л.  І., Усенко Є.  А.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року (судді Мельник В.  В., Чепурнов Д.  В., Сафронова С.  В.) у справі №160/1484/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні Світлотехнічні Технології» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019  року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні Світлотехнічні Технології» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби (далі - Митниця) про визнання протиправним та скасування рішення від 29 січня 2019 року № UA100030/2019/000010/2 про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA100030/2019/00039 - задоволено.

Не погодившись з указаним рішенням, Митниця подала апеляційну скаргу, яку направила поштою 14 червня 2019 року. До апеляційної скарги Митниця додала платіжне доручення про сплату 5491,21 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків, а саме: надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав та документа про сплату (доплату) судового збору.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції виходив із того, що загальна оспорювана сума (ціна позову) у справі становить різницю показників митної вартості товару між визначеними митним органом та позивачем, і складає 860428,57  грн. Відтак, розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги, становив 14827,43 грн. 

5 серпня 2019 року на виконання ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2019 року відповідачем було подано клопотання про усунення недоліків, в якому порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та зазначено, що ціною позову у цій справі є сума, на яку збільшено розмір митних платежів - 224408,97 грн, а не різниця між митною вартістю, розрахованою декларантом, та митною вартістю, розрахованою відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, тому при поданні апеляційної скарги скаржником було сплачено 5491,21 грн судового збору. Скаржник у поданому клопотанні також послався на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14  травня 2019 року (справа №826/8432/18), а також вказав на правильний, на його думку, розрахунок судового збору.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року апеляційну скаргу Митниці було повернуто скаржнику через неусунення недоліків апеляційної скарги в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Митниця подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про повернення апеляційної скарги та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду. 
В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначено, що апеляційний суд помилково не взяв до уваги, що саме різниця між сумами митних платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом, і є ціною позову. 

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» ця касаційна скарга розглядається в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (до 8 лютого 2020 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Предметом позову у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості. Спірним питанням, що стало предметом касаційного розгляду, є правильність визначення ціни позову, виходячи з якої має бути сплачено судовий збір за позовними вимогами майнового характеру про оскарження рішень про коригування митної вартості.

Так, колегією суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду при розгляді цієї справи було встановлено, що Верховний Суд вже розглядав справи з подібними правовідносинами. Так, у постанові від 16 березня 2020 року (справа №1.380.2019.001962) Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду висловила правовий висновок, відповідно до якого при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову у розумінні підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» є різниця митних платежів, що підлягали сплаті із врахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

Суди встановили, що 4 червня 2018 року між позивачем та іноземною компанією DERNEK GROUP CO, LTD укладено зовнішньоекономічний договір поставки № 301; у січні 2019 року за цим договором постачальник здійснив поставку товару торговельної марки Lezard (країна виробництва-CN (Китайська Народна Республіка) на загальну суму 27376,90 USD (доларів США) загальною вагою нетто 12620,98 кг; відповідно до вантажно-митної декларації від 24 січня 2019 року №/2019/396085 загальна вартість товару в сумі 27376,90 USD (долари США) визначена декларантом (позивачем) за основним методом - а саме, за ціною, що передбачена договором поставки. Натомість, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості від 29 січня 2019 року № UA100030/2019/000010/2; товари, митна вартість яких скоригована згідно з оскаржуваним рішенням, випущено у вільний обіг за митною декларацією від 29 січня 2019 року № UА100030/2019/396429 на підставі частини сьомої статті 55 Митного кодексу України, шляхом надання гарантій; сума наданих гарантій згідно зі статтею 55 цього Кодексу становить 224408,97 грн, зокрема: мито - 43155,57 грн та податок на додану вартість - 181253,40 грн.

На думку колегії суддів, саме сума 224408,97 грн, яка складає різницю митних платежів, що підлягали сплаті згідно з митною вартістю, розрахованою декларантом, та митною вартістю, розрахованою митним органом в оскаржуваному рішенні, є ціною позову, з якої має бути обрахований належний до сплати судовий збір, у тому числі і за подання апеляційної скарги, на що правильно посилався скаржник.

Належною сумою судового збору, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», за подання апеляційної скарги Митницею на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019  року є 5049,20 грн (3366,14 грн * 150 %).

З матеріалів справи вбачається, що Митницею було сплачено 5491,21 грн за подання апеляційної скарги у справі 160/1484/19 відповідно до платіжного доручення від 30  травня 2019 року №28, яке було надане до Третього апеляційного адміністративного суду.

За таких обставин, у суду апеляційної інстанції були відсутні визначені законом підстави для повернення апеляційної скарги з підстав сплати судового збору не у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Частиною четвертою статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, 

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби задовольнити.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року скасувати, справу №160/1484/19 направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                М.  Б. Гусак

Судді:                                                                                                     Л.  І. Бившева

                                                                                                    Є.  А. Усенко