Ухвала 
 
29 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 591/1/16-ц
провадження № 61-7129ск20    
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., 
 
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Південна Залізниця» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,
 
встановив:
 
У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Південна Залізниця», правонаступником якого є акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця»), про відшкодування 129 131,65 грн майнової шкоди, з яких: 125 591,65 грн - за пошкодження автомобіля, 540 грн - витрати на евакуатор, 3 000 грн - витрати за стоянку автомобіля, а також 30 000 грн моральної шкоди.
 
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 129 131,65 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди, 20 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1 200 грн витрат з оплати висновку експертизи.
 
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Сумського апеляційного суду від 05 березня 2020 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2019 року в частині визначення розміру відшкодування майнової шкоди змінено, стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 111 150,60 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди.
 
В іншій частині рішення залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Українська залізниця» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 березня 2020 року у вищевказаній справі. 
 
Касаційна скарга подана 13 квітня 2020 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті).
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, у якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Ціна позову у цій справі становить 159 131,65 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірівпрожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн * 100 = 210 200 грн). 
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.
 
Ураховуючи те, що оскаржувані судові рішення ухвалені у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ухвалив:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Південна Залізниця» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                В. І. Журавель 

                                                                                                             Н. О. Антоненко

                                                                                                             М. М. Русинчук