ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/6769/19                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  24 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                            Аліменка В.О.
суддів:                                                                                    Кучми А.Ю., Бєлової Л.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛВАРА ФІШ" на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛВАРА ФІШ" до Київська митниця Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -
В С Т А Н О В И Л А:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Алвара-Фіш" з позовом до Київської митниці ДФС, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125250/2019/610095/1 від 06.06.2019;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці ДФС №UA125250/2019/00180 від 06.06.2019;
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125250/2019/610097/1 від 07.06.2019;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці ДФС №UA125250/2019/00183 від 07.06.2019;
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125250/2019/610100/1 від 11.06.2019;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці ДФС №UA125250/2019/00187 від 11.06.2019;
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125250/2019/610099/1 від 11.06.2019;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці ДФС №UA125250/2019/00186 від 11.06.2019;
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125250/2019/610098/1 від 11.06.2019;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення  Київської митниці ДФС №UA125250/2019/00185 від 11.06.2019.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019р. позовну заяву повернуто.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.
Не погоджуючись із судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛВАРА ФІШ" подало апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що за спірними митними деклараціями умови контрактів, товар, ціна товару є ідентичними та пов`язаними між собою єдиною підставою виникнення,  а саме визначення митної вартості товару за резервним методом.
Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою, ухвала підлягає скасуванню, з наступних підстав.
Згідно з частиною 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення до суду з даним позовом стала відмова Київсько митниці ДФС у прийнятті митних декларацій та визначення митної вартості товару, а саме Відходів лосося за резервним методом.
Таким чином збільшивши митну вартість з 0,2 долари до 0,48 Долари США за 1 кг.
Спільним спірним питанням у даному позову є оскарження скасування рішень відповідача.
Пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Відповідно до вимог частин 4,ст. 172 КАС України не допускається обєднання  в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства та щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Відповідно до ч. 6 ст. 172 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
Таким чином, з`ясувавши, що позивачем було порушено правило об`єднання позовних вимог, з метою виконання завдання адміністративного судочинства, надання позивачам права доступу до суду, суд першої інстанції був наділений правом роз`єднати позовні вимоги в самостійне провадження, не повертаючи при цьому позовну заяву.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
В рішення від 12.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що стало порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції.
Отже, виходячи з норм Конституції України та міжнародного права, повернення позовної заяви з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
Оскільки судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали було надмірно формально розтлумачено норму процесуального закону, не застосовано положення ч. 6 ст. 172 КАС України, суд вважає, що суд першої інстанції передчасно прийняв ухвалу про повернення позову.
За таких обставин ухвала Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року про повернення позовної заяви є протиправною та підлягає скасуванню.
Згідно ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу адвоката позивачів задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції, внаслідок порушення норм процесуального права, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, ч. 1 п. 4 ст. 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛВАРА ФІШ"- задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року- скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

          Суддя-доповідач                                                             В.О. Аліменко

          Судді                                                                                 А.Ю. Кучма

                                                                                          Л.В. Бєлова

Повний текст постанови складено 24 квітня 2020 року.