Дата документу 16.03.2020 Справа № 329/759/18

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 329/759/18	Головуючий у 1-й інстанції Ломейко В.В.	
Пр. № 22-ц/807/127/20	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2020 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С. 
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2018 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі – Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 5-7), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 08.08.2006 року станом на 24.06.2018 року у розмірі 13259,15 грн., яка складається з: 20,44 грн. – тіла кредиту, 5459,91 грн. – заборгованості за відсотками за користування кредитом, 6671,22 грн. – заборгованості за пенею, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. – штрафу (фіксована частина), 607,58 грн. – штрафу (процентна складова), від сплати якої відповідач на користь Банку у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір 1762,00 грн.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Проценко А.М. (а.с. 38).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 41) відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників цієї справи.
В автоматизованому порядку суддею Ломейко В.В. замінено суддю Проценко А.М. у зв`язку із перебуванням у відрядженні останньої (а.с. 44) 
Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2018 року (а.с. 55) позовні вимоги Банку у цій справі задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.08.2006 року в розмірі 13259,15 грн., яка складається з: 20,44 грн. – тіла кредиту, 5459,91 грн. – заборгованості за відсотками за користування кредитом, 6671,22 грн. – заборгованості за пенею, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. – штрафу (фіксована частина), 607,58 грн. – штрафу (процентна складова), а також 1762,00 грн. – витрат по сплаті судового збору, а всього: 15021,15 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 67-77) просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Банку відмовити у повному обсязі, стягнути з Банка судові витрати, у т.ч. на професійну правову допомогу у повному обсязі.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 78).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 98).
Ухвалою апеляційного суду дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с.102).
Банк надав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (а.с. 105-127).
За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді замість 40 суддів за штатом фактично працює 18 суддів). 
Учасниками цієї справи відводів суддям апеляційного суду не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення.
Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови. 
В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення…частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Банку у цій справі повністю, керувався ст.ст. 12, 81, 89, 141, 178, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 525, 526, 530, 543, 626, 627, 1046, 1050 ЦК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог Банку у цій справі.
Оскільки, згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Свобода договору полягає у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини.
Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб і відповідати їхній внутрішній волі.
Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників.
Свобода договору проявляється і при виборі сторонами способів забезпечення договірних зобов`язань, та вибір і застосування форм відповідальності та їх співвідношення при порушенні договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору №б/н від 08.08.2006 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Позичальник свою частину зобов`язань щодо сплати кредиту та заборгованості за комісіями не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 13259,15 грн., яка складається з: 20,44 грн. – тіла кредиту, 5459,91 грн. – заборгованості за відсотками за користування кредитом, 6671,22 грн. – заборгованості за пенею, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. – штрафу (фіксована частина), 607,58 грн. – штрафу (процентна складова).
Ст. 525 ЦК України передбачено, що не допускається одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов.
У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.
Нормами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання боргового зобов`язання, повинен, на вимогу кредитора, сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, якщо позичальник затримує повернення чергової частини позики.
Позивач в обґрунтування позову надав розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 08.08.2006р. станом на 24.06.2018р.
За вищезазначених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач виконав всі умови передбачені договором кредиту, надав позичальнику грошові кошти в повній сумі, однак відповідачем до кінця не виконані умови договору, у зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.
Зважаючи на задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1762,00 грн.
Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись можна лише частково з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.
Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню всіх обставин цієї справи.
Так, хоча правильними є висновки суду першої інстанції про те, що Банк має право на стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 08.08.2006 року станом на 24.06.2018 року у розмірі 5480,35 грн., яка складається з: 20,44 грн. – тіла кредиту, 5459,91 грн. – заборгованості за відсотками за користування кредитом. 
Проте, вищезазначений договір сторін – Банку та ОСОБА_1 № б/н від 08.08.2006 року не є договором приєднання (ст. 634 ЦК України).
Оскільки, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, яка є обов`язковою для застосування для загальних судів в силу вимог ст.. 263 ч. 4 ЦПК України, відступила від правого висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24.09.2014 року (провадження № 6-144цс14), щодо форми кредитного договору, зазначивши, що підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може вважатись договором приєднання.
Разом із тим, апеляційним судом встановлено, що заява –анкета ОСОБА_1 від 08.08.2006 року сама по собі у тому числі містить кредитний ліміт, розмір якого Банк у подальшому мав право змінювати, погоджену сторонами базову процентну ставку: 36% із розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту: відповідає строку дії карти (а.с. 14 зворот).
Враховуючи, що строк дії карти відповідача становить до 09/18 року (довідка Банку а.с. 110 – надана апеляційному суду, яка може бути прийнята апеляційним судом до уваги у цій справі, як доказ передбачений ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача). 
Банк мав право на зміну кредитного ліміту, з останнім відповідач погоджувалась, не заперечувала, кредитними коштами користувалась, що підтверджується випискою по рахунку відповідача (а.с. 111-126 – надана апеляційному суду, яка може бути прийнята апеляційним судом до уваги у цій справі, як доказ передбачений ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача). 
Встановлено, що вказана заборгованість відповідача станом на 24.06.2018 року у розмірі 5480,35 грн., яка складається з: 20,44 грн. – тіла кредиту, 5459,91 грн. – заборгованості за відсотками за користування кредитом, нарахована Банком в межах строку дії договору (строку дії картки до 30.09.2018 року) та в межах загальної (трирічної) позовної давності для основного боргу, яку просила у цій справі в апеляційному суді застосувати відповідач у своїй апеляційній скарзі (а.с. 68 зворот) та яку апеляційний суд мав право застосувати, враховуючи, що відповідач не була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи судом першої інстанції (судові повістки повернулись на адресу суду першої інстанції без вручення відповідачу а.с. 46-47,50-51). 
Проте, апеляційним судом встановлено, що підстави для застосування позовної давності у цій справі до цієї заборгованості відсутні, так як Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідача поштою 22.08.2018 року (а.с. 37), тобто достроково ще до закінчення строку для виконання основного зобов`язання (строку дії картки - 30.09.2018 року). Крім того, мають місце постійні переривання строку позовної давності з боку відповідача (а.с. 8-13) у тому числі шляхом добровільного поповнення карти в терміналі тощо, остання 06.05.2017 року (а.с. 122 – виписка по рахунку відповідача). 
В силу вимог ст. 264 ч. 3 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Разом із тим, у цій справі існують обов`язкові підстави для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі та ухвалення нового апеляційним судом, передбачені ст. 376 ч. 3 п.3 ЦПК України, а саме: справу розглянуто судом за відсутності належним чином не повідомленого про дату час і місце засідання суду, враховуючи, що суд першої інстанції хоча й призначив розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, але з повідомленням учасників цієї справи (ухвала а.с. 49), та відповідач обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (а.с. 67 зворот,68 зворот).
Разом із тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача з посиланням на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, щодо безпідставності нарахування Банком у цій справі за вищезазначеним кредитним договором відповідачу заборгованості у вигляді 6671,22 грн. – заборгованості за пенею, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. – штрафу (фіксована частина), 607,58 грн. – штрафу (процентна складова). 
Оскільки, матеріали цієї справи не містять належних, допустимих доказів того, що відповідач особисто підписувала надані Банком до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанк (а.с. 15-29) та, відповідно, що погоджувалась з останніми в частині пені, штрафів, розмірів останніх та підстав, порядку нарахування тощо. 
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції у цій справі є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням вимог ЦПК України.
За таких обставин, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2018 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, позов Банку слід задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 08.08.2006 року станом на 24.06.2018 року у розмірі 5480,35 грн., яка складається з: 20,44 грн. – тіла кредиту, 5459,91 грн. – заборгованості за відсотками за користування кредитом; в іншій частині позовних вимог відмовити.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 10, 13 ЦПК України у разі часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та позову Банку у цій справі при вищевикладених обставинах, з Банку на користь відповідача в порядку взаємозаліку слід стягнути у цій справі судовий збір у розмірі 822,58 грн. (розрахунок:
- 728,00 грн. - судовий збір, пов`язаний із розглядом цієї справи судом першої інстанції, на який має право Банк за рахунок відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог (розрахунок: судовий збір, сплачений Банком при подачі позову до суду першої інстанції 1762,00 грн. (а.с.1)* сума задоволених позовних вимог Банку 5480,35 грн. /сума заявлених позовних вимог Банку 13259,15);
- 1150,00 грн. - судовий збір, пов`язаний із розглядом цієї справи апеляційним судом, на який має право відповідач за рахунок Банку пропорційно до суми задоволених вимог апеляційної скарги (розрахунок: судовий збір, сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги до апеляційного суду на загальну суму 2643,00 грн. (1275,00 грн. а.с. 95 +1368,00 грн. а.с. 97)* сума задоволених вимог відповідача 7778,80 грн. (розрахунок: 13259,15 грн. – 5480,35 грн.)/сума заявлених вимог Банку 13259,15 грн.);
- 822,58 грн. - різниця судового збору на користь відповідача (розрахунок: 1150,00 грн. – 728,00 грн.). 
Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу:
Апеляційним судом встановлено, що відповідач користувалась послугами адвоката ОСОБА_2 , що підтверджується ордером від 01.10.2019 року (а.с.72), договором про надання професійної правничої допомоги від 01.10.2019 року АБ «ДАНИЛА ТИВОНЕНКА «ПРІОРИТЕТ» з ОСОБА_1 (а.с. 75-76), переліком та вартістю послуг за договором від 04.10.2019 року (а.с. 77), актом №1 від 14.10.2019 року із зазначенням ціни наданих послуг на суму 11500,00 грн., за змістом апеляційної скарги (а.с. 69) попередній (орієнтовний) розмір витрат відповідачки на професійну правничу допомогу становить 13000,00 грн.
Проте, відповідачем чи її представником в матеріали цієї справи взагалі не надано будь-яких доказів того, що відповідач взагалі оплатила будь-які з цих витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, а тому в апеляційного суду відсутні підстави для стягнення з Банку на користь відповідача у цій справі будь-яких витрат відповідача на професійну правничу допомогу та у тому числі пропорційно до суми задоволених вимог апеляційної скарги в силу вимог ст. 133,137, 141 ЦПК України. 
Керуючись ст.ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2018 року у цій справі скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 08.08.2006 року станом на 24.06.2018 року у розмірі 5480,35 грн., яка складається з: 20,44 грн. – тіла кредиту, 5459,91 грн. – заборгованості за відсотками за користування кредитом. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору у розмірі 728,00 грн. 
Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору у розмірі 822,58 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 16.03.2020 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.