КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                                     
№22-ц/824/3139/2020                                                                                            
           
                                                      П О С Т А Н О В А
 
                                             І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
03 березня 2020 року                                                                                місто Київ
                                                                                                         справа № 755/4668/19  
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.
                   суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
                   за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЕГА-СІТІ 19-А» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року про задоволення заяви про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Гончарука В.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЕГА-СІТІ 19-А», державного реєстратора - приватного нотаріуса Петріцької Альони Павлівни, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протоколу засідання правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку недійсним та внесення змін до відомостей в реєстрі, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів, в якому просила визнати протокол засідання правління ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А» від 13 січня 2019 року, згідно з яким було підтримано кандидатуру ОСОБА_3 на посаду голови ОСББ недійсним з моменту його укладення, про що внести зміни до відомостей в ЄДРПОУ про голову правління ОСББ у відповідності із судовим рішенням.
22 жовтня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій з юридичною особою ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А» до закінчення розгляду справи по суті та постановлення відповідного рішення.
Обгрунтовуючи вказану заяву посилався на те, що згідно протоколу правління ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А» від 13 січня 2019 року більшістю голосів членів правління (4 з 7 діючих членів правління: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 ) обрано нового голову ОСББ ОСОБА_3 .
Вказував, що член правління ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А»  ОСОБА_1 , яка зазначена в спірному протоколі як така, що голосувала за обрання головою правління ОСОБА_3 та про що ставила підпис в спірному протоколі, ніколи не голосувала та не ставила підпис в будь-яких протоколах засідань правління за обрання головою правління ОСОБА_3 , що підтверджено її власноручним письмовим поясненням та протоколом опитування адвокатом громадянина за його згодою.
Зазначав, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення у цій справі або призвести до порушення інших прав та інтересу з підстав можливих незаконних дій з боку діючого правління ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А», обраного па підставі підробленого спірного протоколу.
            Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено.
            На час розгляду справи зобов`язано Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дніпровського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві не вносити зміни до статуту ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А» та зміни щодо членів правління ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А».
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції відповідач ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А» подав апеляційну скаргу, в якійпосилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що оскаржувана ухвала перешкоджає ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А» реалізувати своє право, передбачене Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» щодо державної реєстрації змін до відомостей про об`єднання, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме щодо державної реєстрації новообраного голови правління та новообраних членів правління.
Вказував, що накладена судом заборона жодним чином не сприяє та не забезпечує ОСОБА_1 у захисті та реалізації її прав та законних інтересів, оскільки станом на даний час вона фактично вже не є членом правління ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А».
Зазначав, що судом не було з`ясовано, які саме права позивача були порушені та ким саме вони були порушені.
Від представника позивача до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилаючись на те, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, просив закрити апеляційне провадження, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідачі: ОСББ«МЕГА-СІТІ 19-А», державний реєстратор - приватний нотаріус Петріцька А.П. та треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися у судове засіданняна підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи заяву позивач про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позивачем вид забезпечення позову може запобігти ризикам невиконання рішення суду або утрудненню його виконання у разі задоволення позову та є співмірним з заявленими позовними вимогами.
Колегія суддів не погоджується зданим висновком суду першої інстанції виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити  порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання  чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності  слід  враховувати, що  вжиті  заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. 
Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертаючись до суду з даним позовом до ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А» та державного реєстратора - приватного нотаріуса Петріцької А.П. просила визнати протокол засідання правління ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А» від 13 січня 2019 року, згідно з якого було підтримано кандидатуру ОСОБА_3 на посаду голови ОСББ недійсним з моменту його укладення, про що внести зміни до відомостей в ЄДРПОУ про голову правління ОСББ у відповідності із судовим рішенням.
У заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просив заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій з юридичною особою ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А» до закінчення розгляду справи по суті та постановлення відповідного рішення.
Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, будь-яких фактичних даних та належних доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить представник позивача в заяві можуть ускладнити виконання рішення суду у разі його задоволення чи привести до необхідності додавати значних зусиль для відновлення прав саме позивача до суду не  надано.
Натомість, заява містить лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, без достатнього обґрунтування, що не є достатньою підставою для забезпечення позову.
При цьому, будь-яких об'єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до розгляду справи по суті існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, судом апеляційної інстанції не встановлено.
А відтак, задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом: зобов`язання Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дніпровського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві не вносити зміни до статуту ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А» та зміни щодо членів правління ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А», суд першої інстанції не здійснив аналіз співмірності запропонованих позивачем заходів забезпечення позову з предметом спору, не дав належної оцінки доводам заяви про забезпечення позову на підтвердження наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної заяви.
Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що обраний стороною позивача вид забезпечення позову  є втручанням у  господарську діяльність ОСББ «МЕГА-СІТІ 19-А» та  стосується   внутрішньої діяльності об'єднання.
Колегія суддів приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про забезпечення позову.
З урахуванням вищевикладеного, ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову відповідно до положень п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
                                                  П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЕГА-СІТІ 19-А» - задовольнити.
 
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року - скасувати та постановити нову.
 
У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.
                                   
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 04 березня 2020 року.
 
Головуючий:
 
Судді: